Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# James Smithson

| James Smithson |
| --- |
|  |
| Født | Jacques-Louis Macie ca. 1765 Paris (Kongeriket Frankrike) |
| Død | 27. juni 1829   Genova (Kongedømmet Sardinia) |
| Beskjeftigelse | Kjemiker, mineralog, filantrop  |
| Utdannet ved | Pembroke College |
| Far | Hugh Smithson Northumberland (utenomekteskapelige barn) |
| Mor | Elizabeth Hungerford Keate |
| Søsken | Hugh Percy, 2nd Duke of Northumberland Algernon Percy, 1st Earl of Beverley Henry Louis Dickinson |
| Nasjonalitet | Det forente kongerike Storbritannia og Irland |
| Medlem av | Royal Society (1787–) |
| Utmerkelser | Fellow of the Royal Society |
| Signatur |
|  |
|

---

James Smithson på Commons |

**James Smithson** (1765–1829) var en britisk mineralog og kjemiker som gjorde seg bemerket for sin arv som ble testamentert til USA for å skape en etablering for økning og spredning av kunnskap. Dette ble til Smithsonian Institution.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) James Smithson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Potettørråte

Potet angrepet av tørråtesopp
**Potettørråte** er sykdom som rammer poteter og tomat. Den skyldes *Phytophtora infestans* som er en eggsporesopp, en mikroorganisme som tidligere ble regnet som en sopp, men som nå regnes som en art av gulbrune alger som igjen hører til eukaryotene. Tørråte kan angripe potetene og ødelegge dem helt. Potetene blir råtne og uspiselige. Hungersnøden i Irland 1845–1849 var forårsaket av tørråte. Masseemigrasjonen fra Irland regnes som en av de største folkevandringer i Europa i vår tid.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Tørråte. agropub.no
* Systematikk. UiO. Institutt for biovitenskap
# Den eurasiske kontinentalplaten

| Den eurasiske kontinentalplaten |
| --- |
| Den eurasiske kontinentalplaten (midt i bildet)  |
| Type | Stor plate, kontinentalplate |
| Omtrentlig areal | 67 800 000 km²  |
| Høyeste punkt | Mount Everest 8 848 moh. |
| Bevegelse1 | Sør  |
| Hastighet1 | 7-14 mm/år |
| Viktige strukturer | Europa Asia Nordishavet Atlanterhavet |
| Grenser til |
10 oppføringer
Den arabiske platen Amurplaten Den indiske platen Den afrikanske kontinentalplaten Den nordamerikanske kontinentalplaten Okhotskplaten Anatoliaplaten Den egeiske platen Jangtseplaten Sundaplaten

 |
|  |
|

---

1 I forhold til Den afrikanske kontinentalplaten. |

**Den eurasiske kontinentalplaten** er en tektonisk plate som omfatter det mest av Eurasia (en landmasse som består av de tradisjonelle verdensdelene Europa og Asia), bortsett fra det indiske subkontinent, Den arabiske halvøy, og området øst for Tsjerskijfjellene i Øst-Sibir. Den innbefatter også havbunnsplaten som strekker seg vestover til Den midtatlantiske ryggen og nordover til Nansen-(Gakkel-)ryggen.

I øst grenser den til Den nordamerikanske kontinentalplaten i nord og til Den filippinske platen i sør og Okhotskplaten og Amurplaten i øst. I sør grenser den til Den afrikanske kontinentalplaten i vest, Den arabiske platen i midten og Den indoaustralske kontinentalplaten i øst. I vest er det en divergerende grense (havbunnsspredning) med Den nordamerikanske kontinentalplaten som danner den nordligste delen av Den midtatlantiske ryggen, som ligger på begge sider av Island. Utbruddet i 1973 på Eldfell, vulkanen til islandske øyen Heimaey, var forårsaket av at Den nordamerikanske kontinentalplaten og Den eurasiske kontinentalplaten beveger seg fra hverandre og er et resultat av kreftene i divergerende plategrenser. Det samme er tilfelle enda lenger nord der en finner Gakkelryggen i Nordishavet. Den afrikanske kontinentalplaten beveger seg sakte mot den eurasiske og danner en subduksjonssone. Også Den filippinske platen undergår subduksjon. Den arabiske platen presser opp Zagrosfjellene og den indiske delen av Himalaya.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Eurasian tectonic plate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* (no) «Den eurasiske kontinentalplaten» i *Store norske leksikon*
# Mangrove

Mangrover er hardføre busker og trær som trives i saltvann og har spesialiserte tilpasninger slik at de kan overleve de flyktige energiene til tidevannssone langs kysten mot havet.
**Mangrover** (fra engelsk *mangrove*; første ledd av uviss opprinnelse; annet ledd engelsk *grove*, «skogholt, treklynge») er trær og busker som er tilpasset å vokse i sjøvann i tropiske strøk. Der danner de mangroveskoger, også kalt mangrovesumper. På andre språk brukes ordet «mangrove» både om de enkelte trærne, og skogene de danner.

Trærne tilhører mange ulike plantefamilier, men for å løse problemene som voksestedet medfører, har de utviklet de samme løsningene. Dette er et eksempel på konvergent evolusjon. De viktigste artene tilhører akantusfamilien, Combretaceae, palmefamilien, Rhizophoraceae og kattehalefamilien.

Mangrover er taksonomisk mangfoldige, som et resultat av konvergent evolusjon i flere plantefamilier. De forekommer over hele verden i tropene og i subtropisk klima og til og med noen tempererte kystområder, hovedsakelig mellom breddegradene 30° N og 30° S, med det største mangroveområdet innenfor 5° fra ekvator. Mangroveplantefamilier dukket først opp under de geologiske epoker fra sen kritt til paleocen, og ble vidt distribuert delvis på grunn av bevegelsen av tektoniske plater. De eldste kjente fossilene av mangrovepalmer er datert til for 75 millioner år siden.

## Referanser

## Eksterne lenker

(en) Mangrove – galleri av bilder, video eller lyd på Commons

* «Mangroves». Smithsonian Ocean Portal.
* Top 10 Mangrove Forest In The World – Travel Mate
# Australias klima

Klimakart over Australia, basert på Köppens klimaklassifisering.
**Klimaet i Australia** varierer fra nesten tropisk klima i nord til et langt mer temperert klima helt i sør på kontinentet. De fleste mennesker bor på sørøstkysten av landet, og her har den største fjellkjeden i Australia, Great Dividing Range, på over 3500 kilometer mye å si for klimaet. Denne fjellrekken verner den sørøstlige delen av landet fra den stekende varmen og de tørre forholdene som finnes i de indre områdene av Australia som kalles for Outback. Det mest av Outback kan karakteriseres som ørken, men selv om det vanligvis får svært lite nedbør kan det tidvis passere tropisk lavtrykk over området som gir mye nedbør. Det fører gjerne med seg flom, oversvømmelser og stengte veger. Alice Springs, som ligger midt i Outback, fikk 205 mm med nedbør på en enkelt dag den 31. 1988. Det er nær den samme nedbørsmengden som byen normalt får på et helt år.

Toppene på av Dividing Range er de kaldeste stedene i Australia om man ser bort fra Tasmania, og været er nesten maritimt med regn eller snø omtrent halvparten av dagene i året. Her er det akkurat nok snø til at det er noen få steder som har skianlegg. Sørover fra fjellkjeden mot Bass-sundet og Tasmania blir klimaet mer maritimt med kjøligere vær og regn eller snø omtrent hver annen dag. Nordkysten av Australia merker den indiske monsunen hvert år og av den grunn kan det komme store nedbørsmengder. Bortimot alt av nedbør kommer derimot mellom desember og april. Vinteren fra mai til oktober er det varmt og fuktig, men det kommer svært lite nedbør.

Den normale nedbørsfordelingen gjennom året i Australia blir tidvis snudd på hodet av værfenomen som tropiske sykloner og El Niño-episoder. Sykloner kan av og til holde seg i nærheten av landet i dagevis og gi enorme mengder regn på kort tid – av og til opp i 500 mm på en dag. El Niño fører ofte til tørke i nord og i øst, mens La Niña kan føre til flom. Skogbranner herjet landet under El Niño-episoden i 1982–1983, mens området i New South Wales ble oversvømt av regnvann under La Niña i 1999-2000. Den kraftige El Niño-episoden i 1997-1998 hadde derimot liten påverknad på været i Australia.

## Referanser
# Liste over Australias delstatshovedsteder

Det er åtte **delstadshovedsteder i Australia**, som alle fungerer på et sub-nasjonalt nivå. Canberra fungerer også som nasjonal hovedstad. Melbourne var nasjonal hovedstad i Føderasjonen Australia fra 1901 til 1927, da den ble flyttet til det nylig anlagte Canberra.

I hver delstadshovedstad utføres juridiske, administrative og lovgivende oppgaver for henholdsvis hver enkelt delstat og territorium. For delstatshovedstedene i Australia er også disse de mest folkerike byene sine territorier. Det australske oversjøiske territoriet Norfolkøya har en offisiell hovedstad, Kingston, som imidlertid kun er stedet hvor de lokale styresmaktene holder til. Øyas de facto hovedstad er Burnt Pine.

Delstatshovedsteder og territoriale hovedsteder i Australia| Juridisk område | Hovedstad | Befolkning | Delstatens grunnleggelse | Hovedstad siden | Bilde

 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australia og Australian Capital Territory | Canberra\* | 345 247 | 1911 | 1913 | Utsikt over Australian Capital Territorys sentrum, sett fra Mount Ainslie, med Telstra Tower i bakgrunnen |
| New South Wales | Sydney | 4 504 469 | 1788 | 1788 | Utsikt over Sydney central business district |
| Victoria | Melbourne | 4 000 000 | 1851 | 1851 | Melbourne sentrum, som speiles i Yarra River |
| Queensland | Brisbane | 2 004 262 | 1859 | 1860 | Brisbane sentrum, med Story Bridge i forgrunnen |
| Western Australia | Perth | 1,658,992 | 1829 | 1829 | Sentrum av Perth sett fra luften |
| South Australia | Adelaide | 1 289 865 | 1842 | 1856 | Utsikt over River Torrens, sett fra Elder Park. |
| Tasmania | Hobart | 212 019 | 1825 | 1826 | Utsikt over Hobart downtown district og Mount Wellington, sett fra Constitution Dock |
| Northern Territory | Darwin | 124,800 | 1911 | 1911 | Utsikt over Darwin sentrum |

\* Mens Canberra er Australias hovedstad, er byen ikke hovedstad i Australian Capital Territory på noe vis; det er territoriets viktigste bosetning, og kan på mange måter bli betraktet analogt med Australian Capital Territory.

## Noter

Autoritetsdata
# Intelligent transportsystem

På Øresundsbroen anvender man variable skilter til fartsgrenser og kan dessuten tenne et skilt mere for å advare om f.eks. kødannelse
Et **intelligent transportsystem** (**ITS**) omfatter systemer og tjenester som kan medvirke til en mere effektiv trafikkavvikling, øket trafikksikkerhet og tilrettelegging for framtidens transportsystem.

## ITS i infrastrukturen

ITS kan benyttes til å registrere og formidle den aktuelle trafikksituasjonen. Dette dekker innsamling av informasjon om den aktuelle trafikkavvikling. Denne informasjonen kan formidles videre via tavler på veien, trafikkradio og internettet, så trafikantene kan optimere reiseplaner og rutevalg. Denne informasjonen behøver ikke være begrenset til allerede observert trafikk, men kan også være om forventede kødannelser og andre hendendelser som påvirker trafikken.

Tavlene behøver ikke kun benyttes til å informere, men kan benyttes til å justere fartsgrenser, begrense mengden av trafikk fra ramper (rampedosering) og inndragelse av nødspor.

Styring av lyssignaler, så det etableres «grønne bølger», er også basert på ITS.

ITS benyttes også til å lage såkalte «vendbare vognbaner», hvor køreretningen i noen baner skifter avhengig av behovet.

## ITS i kjøretøyet

Mange biler er i dag bygget med intelligente systemer som hjelper føreren, for eksempel ABS, ESP, avstandssensorer og vognbaneskiftalarm. Hertil kommer systemer som overvåker kjørselen, som for eksempel intelligent fartstilpasning (ISA) og sorte bokser.

Ruteveiledningsystemer, som baserer seg på GPS, er også ITS. Disse systemene kan lages så de tar høyde for de aktuelle trafikksituasjonene. Dessuten kan systemene i de enkelte kjørertøyer utveksle informasjon om trafikken.

## ITS til oppkrevning av veiavgifter m.v.

ITS kan benyttes til oppkrevning av veiavgift. I Danmark benyttes veiavgifter på Storebæltsbroen og Øresundsbroen.

ITS er også brukt til road pricing, hvor avgiften kan avhenge av tidspunkt, sted og kjøretøystype. Bompenger kjennes fra London, hvor veinettet oppdeles i forskjellige betalingssoner.

## Se også

* Small Aircraft Transportation System til styring av mindre luftfartøyer (Moller Skycar, fly...)
* Interesseorganisasjonen ITS Norway
* Konferansen Smarte Veger & Samferdsel

## Referanser

## Eksterne lenker

* Intelligente TransportSystem i Statens Vegvesen
* Interesseorganisasjonen for ITS i Norge ITS Norway
* SINTEF sin ITSportal sintef.no/prosjekter/2017/its-tjenester
# Drakensberg

| uKhahlamba / Drakensberg nasjonalpark |
| --- |
|    UNESCOs verdensarv    |
| «Dragefjellene» er den høyeste fjellkjeden i Sør-Afrika. |
| Land |  Sør-Afrika |
| Sted | KwaZulu-Natal-provinsen |
| Innskrevet | 2000 |
| Kriterium | I, III, VII, X |
| Referanse | UNESCO nr. 985 |
| Se også | Verdensarvsteder i Afrika |
| Drakensberg (Sør-Afrika) |

**Drakensberg** (afrikaans: *Drakensberge*, nederlandsk *Drakensbergen*; «Dragefjellene») er en fjellkjede på Sør-Afrikas østkyst. Landet Lesotho ligger inne i denne fjellkjeden. Høyeste topp er Thabana Ntlenyana på 3482 moh. På zulu kalles fjellene **uKhahlamba** (*barriere av spyd*), og på sesotho for **Maluti** (eller *Maloti*).

Fjellkjeden strekker seg gjennom 1000 km av Sør-Afrikas østlige del, hovedsakelig fra sørvest til nordøst, med en nordvestlig forlengelse som utgjør Lesothos nordøstlige grense. På vestsiden av fjellene renner elvene Oranje og Vaal; og på østsiden renner flere små elver, av hvilke Tugela-elven er den største. Fjellkjeden er grensen mellom KwaZulu-Natal-provinsen og Free State-provinsen.

Etter Thabana Ntlenyana er de høyeste toppene Mafadi (3 450 moh) *Makoaneng* (3 416 moh), Njesuthi (3 408 moh) *Champagne Castle* (3 377 moh), *Giant's Castle* (3 315 moh) og *Ben Macdhui* (3 001 moh). Alle disse ligger på grensen til Lesotho, nord for Lesotho blir toppene lavere.

Geologisk sett er Drakensberg en rest av det opprinnelige afrikanske platået. Fjellene har en hette av basalt på opptil 1500 m tykkelse, med sandstein under og nedenfor. Dette har skapt et landskap med bratte sider og mange tinder. I sandsteinen er det mange huler, og flere av dem inneholder hulemalerier.

Området er populært blant fjellklatrere og fotturister. Det faller regelmessig snø i området. I det sørlige Drakensberg ligger alpinanlegget *Tiffindell*, som er åpent fra sent i mai til tidlig i september. Det kan falle opptil 2,5 m snø i gode år. Regn og tåke forekommer hele året.

I filmen 2012 blir fjellkjeden mot slutten av filmen den høyeste fjellkjeden i verden, på 11.376 meter.

Flere av de høyereliggende områdene i Sør-Afrika er vernet som viltreservater eller villmarksområder. Nasjonalparken **uKhahlamba / Drakensberg nasjonalpark** i KwaZulu-Natal ble i 2000 utnevnt til verdensarvområde. Begrunnelsen for verdensarvstatus er flerdelt: Området inneholder flere steder med bemerkelsesverdig bergkunst, som er et vitnesbyrd om San-folkets levemåte og trosforestillinger. Området verdsettes også for dramatisk natur med usedvanlig skjønnhet, og som tilholdssted for flere endemiske og truede fugle- og plantearter.

Parken er også omfattet av Ramsar-konvensjonens vern av våtmarksområder. Verneområdene omfatter ikke Lesothodelene av fjellkjeden.

Den best kjente nasjonalparken i fjellkjeden er *Royal Natal nasjonalpark*, hvor et bemerkelsesverdig «amfiteater» utgjør kildene for Tugelaelven, og byr på Tugelafallene, verdens nest høyeste fossefall.

* Topografisk kart over Lesotho viser fjellkjedens utstrekning og form
* «Amfiteatret» i Royal Natal nasjonalpark

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Drakensberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Økoturisme

**Økoturisme** er turisme der både tilrettelegger (reiselivsbedriften) og gjesten (en natur- og miljøbevisst reisende) legger spesielt vekt på naturen og miljøet. Det er viktig at man ikke forbruker mer enn høyst nødvendig. Både for tilrettelegger og gjesten er resirkulering, gjenbruk og reduksjon av forbruket viktige sider av økoturismen. Begrepet økoturisme ble formulert av *The International Ecotourism Society* i 1990.

Økoturisme er en form for turisme der målet er at det ikke skal bli noen negativ påvirkning på naturen eller kulturen på stedet en reiser til. Økoturisme i dag brukes oftere på reiser i fjerne land og eksotiske fotosafarier i reservater der det også lever villdyr som løve og tiger. I Norge har økoturismen sine helt klar og tydelige prinsipper, dette her ført til at Norge i dag har en av de strengeste krav til utøvere av økoturisme enn noen andre land. Dette for å hindre at useriøse bedrifter og personer skal bruke godkjenning som "Green Gloss".

Begrepet bærekraft og bærekraftig drift i den norske økoturismen betyr en balansert drift der bruk (ikke forbruk) av naturen rundt oss er det ultimate mål. I samme åndedrag skal det være bærekraft for det samfunnet bedriften opererer i gjennom å bedre områdets økologiske, kulturelle, sosiale og økonomiske forhold.

Her er den norske definisjonen på økoturisme:

**«Økoturisme er berikende natur- og kulturopplevelser, tilrettelagt av ansvarlige reiselivsbedrifter med omsorg for sine gjester, miljøet og det lokalsamfunnet de er en del av»**

Her er de 7 grunnleggende prinsipper for Godkjent Norsk Økoturisme:

En økoturismebedrift

1. er natur- og kulturbasert og har økoturisme som grunnfilosofi for hele sin virksomhet.

2. bidrar aktivt til natur- og kulturvern, har god kjennskap til egen miljøpåvirkning og utøver alltid en føre-var-holdning.

3. etterstreber en mest mulig bærekraftig drift, som balanserer økologiske, kulturelle, sosiale og økonomiske hensyn.

4. bidrar positivt i lokalsamfunnet, benytter lokal arbeidskraft, lokale tjenester og råvarer, jobber for økt samarbeid og utviser et generelt samfunnsansvar.

5. bidrar til å ta vare på verneverdige bygg og har stedstilpasning, lokal byggeskikk og særpreg som et generelt mål i valg av materialer og løsninger.

6. stiller spesielt høye krav til vertskap og guider. Formidling og læring er en sentral del av produktet.

7. tilbyr minneverdige opplevelser og skaper møteplasser som gir medarbeidere og gjester innsikt i lokalkultur, -samfunn og miljø.

## Økoturisme i Norge

Økoturisme-bedriftene i Norge er samlet i nettverket Norsk Økoturisme som administreres av Innovasjon Norge.

## Geder i Kenya

## Eksterne lenker

* Ecotourism.org
* Norsk økoturisme
* Ansvarlig turisme/økoturisme (mitandi.com)
* Ansvarlig Turisme
# Fenotypisk plastisitet

Krypende einer på ei havstrand med mye vind (Mølen i Vestfold)  Foto: Arnstein Rønning
Fenotypisk plastisitet hos ørkengresshoppe. Øverst stasjonær form, nederst vandrende form.
**Fenotypisk plastisitet** er evnen en organisme (genotype) har til å utvikle ulike fenotyper som en tilpasning til omgivelsene. Begrepet ble opprinnelig brukt om morfologiske trekk, men brukes nå om alle typer fenotypiske tilpasninger inkludert endringer i adferd.

Fenomenet er best kjent hos planter. Ulike vekstformer hos einer er et eksempel. Dersom den vokser på en fjelltopp, eller et annet sted med mye vind, har den en krypende vekst. På steder med lite vind er derimot veksten opprett og eineren får en søyleform.

Hos insekter er det mange eksempler på stor fenotypisk plastisitet. Mange bladlus skifter mellom vingeløse, partenogenetiske og vingede, tvekjønnede generasjoner. Vandregresshopper veksler mellom stasjonære former som lever alene, og vandreformer som opptrer i store svermer.

Hos sosiale insekter, som maur og bier, er det ingen genetisk forskjell mellom arbeidere og dronninger. Hos honningbien er det kostholdet som avgjør hvilken fenotype de ulike individene tilhører. Maurdronningen bruker feromoner for å hindre at nye dronninger utvikler seg.

Hos mange fisker er kjønn en fenotypisk egenskap, og bestemmes altså ikke genetisk. Blåstål lever i stimer med én hann og flere hunner. Hvis hannen dør eller forsvinner, skifter en av hunnene kjønn og overtar posisjonen til den gamle hannen.

Epigenetiske mekanismer er viktige for å gjøre fenotypisk plastisitet mulig. Påvirkning fra omgivelsene fører til at gener blir aktivert eller deaktivert så organismen blir bedre tilpasset miljøet.

## Litteratur

* T.D. Price, A. Qvarnström og D.E. Irwin (2003). «The role of phenotypic plasticity in driving genetic evolution». *Proc. R. Soc. Lond. B*. 270 (1523): 1433–1440. ISSN 1471-2954. PMID 12965006. doi:10.1098/rspb.2003.2372.
* S.A. Kelly, T.M. Panhuis og A.M. Stoehr (2012). «Phenotypic plasticity: molecular mechanisms and adaptive significance». *Comprehensive Physiology*: 1417–1439. ISBN 9780470650714. doi:10.1002/cphy.c110008.
* Y. Geng, L. Gao og J. Yang (2012). «Epigenetic flexibility underlying phenotypic plasticity». *Progress in Botany*. 74: 153–163. ISBN 978-3-642-30967-0. doi:10.1007/978-3-642-30967-0\_5.
# Organ

De indre organer av en kvinne, tegning av Leonardo da Vinci, ca. 1507.
**Organ** (til norsk via latin, fra gresk *organon*, opprinnelig betydning «redskap») er en kroppsdel som har en spesiell funksjon. Man skiller mellom ytre organer og indre organer. Eksempelvis er hud, lemmer, ører, nese med mer, det vil si ytre organer, mens hjerte, blodårer, lever, nyrer og lignende er indre organer, det vil si organer som er dekket av kroppens ytre lag (huden).

## Organsystemer

Et organsystem består av et organ og de nødvendige, tilhørende vevsstrukturene som støtter organets funksjon. For eksempel er nyren et organ, men sammen med nyrebekkenet, urinlederne og urinblæren danner den et komplett organsystem: urinveissystemet. På tilsvarende måte består sirkulasjonssystemet av hjertet og blodårene.

Fordi et organ ofte bidrar til flere biologiske prosesser – for eksempel støtter skjelettmuskulaturen både bevegelse, stoffskifte og varmeproduksjon – kan inndelingen av organsystemer fremstå som noe vilkårlig.

### Inndeling av organsystemer

Forenklet kan menneskets organsystemer deles inn i:

* **Bevegelsesapparatet**
	+ Passiv del: Skjelettet og leddene (inkludert leddbånd).
	+ Aktiv del: Skjelettmuskulaturen.

* I**ndre organer:**
	+ Stoffskifteorganer: Kretsløpsorganer, endokrine organer, fordøyelsesorganer, respirasjonsorganer og urinveisorganer.
	+ Urogenitalorganer.

* **Kommunikasjonsorganer:**
	+ Nervesystemet, sanseorganene og huden med hudstrukturer som hår og negler.

## Vitale organer

Vitale organer er organer som er essensielle for liv. Disse organene er delvis beskyttet av skjelettet, som hodeskallen og ribbeina i brystkassen. Noen av disse organene finnes i par, noe som gjør at skade på én side eller kirurgisk fjerning ikke nødvendigvis er livstruende. Hos mennesker inkluderer de vitale organene:

* Hjernen
* Hjertet
* Lungene (parvis)
* Leveren
* Bukspyttkjertelen
* Nyrene (parvis)
* Huden (med visse begrensninger for tap)

## Referanser

## Kilder

*

## Eksterne lenker

* (en) Organs (anatomy) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons