Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Transmutasjon av arter

**Transmutasjon av arter** og transformisme (på engelsk *Transmutation of species*) er uprøvde evolusjonære ideer fra 1700- og 1800-tallet om endringen av en art til en annen som gikk foran Charles Darwins teori om naturlig utvalg. Det var en alminnelig brukt term om det 19. århundres evolusjonstanker før Charles Darwin publiserte «*Om artenes opprinnelse gjennom det naturlige utvalg*» i 1859. Også Darwin brukte selv begrepet «transmutasjon», ordet evolusjon ble først populært senere.

Begrepet viste til ideen om at arter ikke var konstante og uforanderlige, slik det rådende paradigmet innen naturfilosofien hadde vært på 1700-tallet. Den industrielle revolusjon hadde ført til en utstrakt kartlegging av berggrunnen i Europa, og det ble etter hvert klart at dyre- og plantelivet i tidligere tider hadde sett helt annerledes ut. Ideen om at Carl von Linné sitt system fra *Systema naturæ* kunne omsettes til et slags stamtre av dyreliv og planteliv, ble formulert allerede på midten av 1700-tallet. Mekanismen bak denne «transmutasjonen» var ikke kjent, men det var mer eller mindre alminnelig antatt at det fantes en eller annen naturlig prosess som sto bak.

Den første som foreslo at alle organismer hadde et felles opphav, var Pierre-Louis Moreau de Maupertuis i sin *Essai de Cosmologie* fra 1751. Blant andre kjente talsmenn for ideen om transmutasjon er Jean-Baptiste Lamarck og Erasmus Darwin (Charles Darwins bestefar).

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Evolusjonær økologi

**Evolusjonær økologi** er et biologisk forskningsfelt i skjæringspunktet mellom evolusjonsbiologi og økologi. Evolusjonsøkologiske studier bygger på antagelsen om at arter er tilpasset det naturmiljøet de lever i, og prøver å forklare artens egenskaper ut ifra miljøfaktorene som arten møter i dette miljøet.

Avhengig av hva slags egenskaper som undersøkes, kan evolusjonær økologi igjen inndeles i flere deldisipliner:

* Atferdsøkologi forklarer atferdsmønstre som miljøtilpasninger (for eksempel: Hva er den optimale tiden brukt på næringssøk avhengig av fordelingen og kvaliteten på matkildene).
* Livshistorieteori undersøker sammenhengen mellom livshistoriestrategier og miljøet (for eksempel: Hva er den optimale kullstørrelsen i forutsigbare vs. uforutsigbare miljøer).
* På samme måte forsker evolusjonsøkologer på miljøfaktorene som kan forklare morfologiske trekk, organsystemer eller kroppsfunksjoner (for eksempel: Hvilke forhold førte til evolusjonen av vinger og flygedyktighet).
* Samevolusjon mellom ulike arter er et annet forskningsfelt (for eksempel: Hvilke faktorer bestemmer samevolusjonen mellom plantenes blomstform og pollinatorens kroppsform).
* Både artsdannelses- og utdøingsrater er påvirket av artenes miljøtilpasninger. Derfor forsøker evolusjonsøkologien også å forklare det biologiske mangfoldet i ulike organismegrupper (for eksempel: Har grupper med kjønnet formering en høyere diversifikasjonsrate, og hvis ja, i hvilke miljøer.)
* Bevaringsbiologi kan også få nyttige innspill fra evolusjonær økologi (for eksempel: Hvilke faktorer er de mest kritiske for å sikre overlevelsen av en gitt truet populasjon eller art).

## Litteratur

To lettfattelige innføringsbøker er:

* Cockburn, A. (1991). *An Introduction to Evolutionary Ecology*. Oxforf: Blackwell.
* Mayhew, P. (2006). *Discovering Evolutionary Ecology: Bringing together Ecology and Evolution*. Oxford: Oxford University Press.
# Evolusjonær økonomi

**Evolusjonær økonomi** er en samfunnsøkonomisk teoritradisjon som har røtter i den norsk-amerikanske økonomen Thorstein Veblens kritikk av nytteteori og like­vekts­teori. Begrepet ble skapt av Veblen med artikkelen «Why is Economics not an Evolutionary Science?» i 1898. Veblen mente også økonomien måtte ta inn over seg evolusjonsvitenskapen, som hadde satt sterkt preg på naturvitenskapene i årene før. Veblen grunnla også institusjonell økonomi og skapte begrepet nyklassisk økonomi.

## Referanser
# Øyteori

Antall krypdyr og amfibier på karibiske øyer som funksjon av areal. Skalaene er logaritmiske.
**Øyteori** (theory of island biogeography) ble introdusert av Robert MacArthur og Edward O. Wilson på 1960-tallet. Den beskriver hvordan artsdiversiteten vil utvikle seg på nyetablerte øyer. Deler av øyteori er nært knyttet til suksesjon

Viktige faktorer for biodiversiteten til en øy vil være:

* Grad av isolasjon, eller avstand til nærmeste øy eller fastland.
* Størrelse på øya.
* Øyas alder.

Jo eldre, mindre isolert og større en øy er, jo flere arter ville man teoretisk forvente at kan leve der.

Øyteorien er overførbar til et hvilket som helst isolert livsmiljø. For eksempel innsjøer, bjørketrær, myrhull og beskyttede bukter. Denne forståelsen av øyer som et mer generelt fenomen dannet grunnlag for ideen om metapopulasjoner, som igjen gav muligheten for å modellere overlevelse og utdøen i metapopulasjonsdynamikk. Vidfereførelsen av dette er landskapsøkologi, som er et viktig i bevaring av biologisk mangfold, spesielt i forhold til habitatfragmentering, der vi stadig skaper «øyer» som er mindre og mindre i størrelse, og mer og mer isolerte.

## Referanser
# Paleontologi

Geologisk tidsspiral over jordens historie, paleontologien undersøker hele historien om liv på jorden  Foto: US Geological Survey; Graham, Joseph; Newman, William; & Stacy, John,
**Paleontologi** (fra gresk: *palaios*, «gammel» + moderne latin: *ontologia*) er vitenskapen om forhistorisk liv, planter og dyr, inkludert fossiler, foruten også studiet av organismers evolusjon og forbindelser mellom hverandre og deres miljøer (deres paleoøkologi). Folk som utøver denne profesjonen og er faglært kalles en *paleontolog*.

## Etymologi

Paleontologi sammensatt av gresk og latin, «gammel» + «ontologi», som er læren om tingenes eksistens, vesen og egenskaper. Det er såldes vitenskapen om jordens tidligere liv, som bevart i fossiler. Ordet er dokumentert i bruk i engelsk fra 1833, sannsynligvis fra fransk *paléontologie*.

## Beskrivelse

Paleontologi er en del av naturvitenskapen og ligger i grenselandet mellom geologi og biologi. Til forskjell fra arkeologi studerer paleontologien ikke moderne mennesker.

Den paleontologiske vitenskapen ble etablert på 1700-tallet, som et resultat av Georges Cuviers arbeid med komparativ anatomi, og utviklet seg hurtig på 1800-tallet. Paleontologien bruker metoder hentet fra en rekke vitenskaper, som biokjemi, matematikk og ingeniørvitenskap. Ettersom kunnskapen har økt har det oppstått flere spesialiserte underdisipliner; noen konsentrerer seg om de forskjellige typene fossile organismer mens andre studerer økologi- og miljøhistorikk, som paleoklimatologi.

Fossilene kan være forsteinete kalkskall etter muslinger og snegler, skjelett-rester eller det kan være avleiringer etter mikroorganismer. I all hovedsak både i antall arter og individer forekommer organismer i havet, og mikro-paleontologi gir også størst bidrag til stratigrafien.

Generell paleontologi tar for seg studier av hva som hender med organismene etter at de er døde samt hvorledes de som livløst materiale tar del i jordens geologiske prosesser.

Paleontologi omfatter også mikropaleontologi og palynologi. Disse fagfeltene omhandler fossiler av mikroorganismer, pollen og sporer.

I Norge finnes det kjente forekomster av fossiler i Oslofeltet og på Svalbard.

## Referanser

## Eksterne lenker

* «Livet etter katastrofen», *Forskning.no* 15. november 2003
* Smithsonians paleontologiske nettsted
* Spørsmål og svar (FAQ) om paleontologi, Universitetet i Californias Museum for paleontologi
# Sosiobiologi

**Sosiobiologi** er læren om opphavet til dyrs sosiale atferd.
Sosiobiologiens bidrag til atferdsbiologien er å forklare hvordan et gitt atferdsmønster kan ha blitt til i evolusjonens løp, det vil si hvilke økologiske betingelser det respektive atferdsmønsteret har vært en tilpasning til. Sosiobiologi kan derfor betegnes som den delen av atferdsøkologien som spesielt fokuserer på *sosial* atferd. Med «sosial» atferd menes i denne sammenheng atferd som kommer til uttrykk i samspill med individer *innen samme art*.

Sosiobiologien fikk sitt gjennombrudd med Edward O. Wilsons bok *Sociobiology* (1975), og er i dag – sammen med resten av atferdsøkologien – et florerende biologisk fagfelt, som har gitt unike innsikter i dyrenes atferd.

## Human sosiobiologi

I boken *Sociobiology*s siste kapittel prøvde Wilson også å anvende sosiobiologiske forklaringer på menneskelig atferd. Dette vakte sterke reaksjoner, spesielt på 1970-tallet, både fra samfunnsfagene og fra den politiske venstresiden. Mens de førstnevnte kanskje fryktet en «bortforklaring» av sine egne fagfelt (se reduksjonisme og genetisk determinisme), var de sistnevnte mest bekymret for politisk motivert misbruk av biologiske funn (se *Sosialdarwinisme*). I etterkant må man kunne si at begge disse farene stort sett har vært overdrevet.

I dag er det bred enighet[*trenger referanse*] om at sosiobiologi verken kan «totalforklare» eller ha *normativ* betydning for menneskelig atferd. Det er også i økende grad akseptert at sosiobiologien og andre evolusjonære tilnærminger likevel kan bidra til en forståelse av menneskelig atferd på et *deskriptivt* plan. Den tidligere «humane sosiobiologien» har nå blitt videreutviklet til «evolusjonspsykologi».
# Organisme

Organismer danner ofte repeterende strukturer, i motsetning til anorganisk materie. Her en kolonidannende slimsopp av rekken *Mycetozoa*
En **organisme** er et levende vesen; et individ av eller en representant for en biologisk art, eksempelvis et dyr, en plante, en sopp eller mikroorganisme. Alt liv på planeten er organisert i organismer. Ordet er tett knyttet til organ, et biologisk system.

## Kjennetegn

Alle organismer er i en eller annen form i stand til å reagere på stimuli, reprodusere seg, vokse og utvikle seg, og opprettholde homeostase. En organisme kan være encellet eller bestå av mange milliarder celler gruppert i spesialiserte vev og organer (flercellete organismer).

Alle organismer bruker DNA i formeringsprosessen. På grunnlag av cellestrukturen til organismene, kan de klassifiseres i to typer: *eukaryoter* og *prokaryoter*. Hovedforskjellen mellom dem er at en eukaryot har en cellekjerne som inneholder DNA, mens en prokaryot ikke har noen kjerne, men i stedet er dens DNA flytende i cellen. Bakterier er prokaryoter, mens mennesker er eukaryoter.

I spesielle tilfeller kan det være problematisk å avgrense den enkelte levende organismen, eksempler er korallrev, lav og ulike planter som formerer seg ved rotskudd og andre former for egenkloning.

For oversikt over inndeling og utvikling av organismer, se liv.

## Etymologi

Begrepet «organisme» kommer via gresk ὀργανισμός – organismos, fra gammelgresk ὄργανον – organon «organ, instrument, verktøy».

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Organisms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Domene (biologi)

De taksonomiske nivåene i biologisk klassifikasjon.
**Domene** (Latin: *regio*) er en kategori som brukes innen biologisk systematikk.

Et domene omfatter ett eller flere beslektede riker.

Ulike systematikere opererer med ulike systemer, og mange bruker ingen kategori over riket. De som bruker domener, bruker denne kategorien for de aller største organismegruppene, slik som bakterier, eukaryote organismer og urbakterier.

Dagens systematikk er imidlertid mer opptatt av organismenes slektskap eller stamtre enn av kategorier.
Se også liv.

## Eksterne lenker

* (en) *Kategori:Domains (biology)* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons

 Ordbokdefinisjonen av Domene (biologi) i Wiktionary

Autoritetsdata
# Nomenklatur

**Nomenklatur** er et system av navn eller termer, eller reglene for dannelse av disse termene i et spesielt felt innen kunst eller vitenskaper. Det teoretiske feltet som studerer nomenklatur refereres noen ganger til som *onymologi* eller *taksonymi*. Prinsippene i navngiving varierer fra relativt uformelle konvensjoner for daglig talespråk til internasjonalt avtalte prinsipper, regler og anbefalinger som styrer dannelsen og bruken av spesialistterminologi brukt i vitenskapelige og en hvilken som helst annen disiplin.

Onomastikk, studiet av egennavn og deres opprinnelser, inkluderer: antroponymi (tar for seg menneskenavn, deriblant personnavn, etternavn og kallenavn); toponymi (studien av stedsnavn); og etymologi (avledningen, historien og bruk av navn) som avslørt gjennom komparativ og deskriptiv lingvistikk.

Det vitenskapelige behov for enkle, stabile og internasjonalt godtatte systemer for navngiving av gjenstander i den naturlige verden har generert mange formelle nomenklatursystemer.[*trenger referanse*] De sannsynligvis best kjente av disse nomenklatursystemene er de fem kodene for biologisk nomenklatur som styrer latiniserte vitenskapelige navn på organismer.

## Etymologi

Ordet *nomenklatur* er avledet fra det latinske ordet *nomen* ('navn'), and *calare* ('å kalle'). Den latinske termen *nomenclatura* refererer til en liste over navn, som også ordet *nomenklator* gjør.

## Referanser

## Kilder

* *Prosopography Approaches and Applications: A Handbook*. Oxford: Unit for Prosopographical Research. 2007. ISBN 9781900934121.
* Room, Adrian (1996). *An Alphabetical Guide to the Language of Name Studies*. Lanham and London: The Scarecrow Press. ISBN 9780810831698.

## Videre lesning

* Scheetz, George H. (1988). *Names' Names: A Descriptive and Prescriptive Onymicon.* ("What's In a Name?" Chapbook Series; 2.) Sioux City, Ia.: Schütz Verlag.

## Eksterne lenker

* International Council of Onomastic Sciences Hentet 2009-09-23.
# Pollenanalyse

Pollen sett i mikroskop
**Pollenanalyse** er en viktig teknikk for å klargjøre en lokalitets vegetasjonshistorie. Teknikken er basert på at pollen fra planter spres i luften og faller ned, blant annet på myrer og tjern, der et tynt lag pollen hvert år blir avsatt på bunnen. Pollen og sporer består av spesielt resistent materiale som bevares i den geologiske lagrekken.
Fra bunnen av små tjern kan man med et spesielt bor ta opp en prøve. Punkter på prøven må dateres med C14. Lag for lag gjennom prøven kan man ta ut masse og telle pollen. Hver arts pollen angis så i prosent av den totale mengden. Nær ved en furuskog vil furupollen være dominerende, ved en havreåker vil havrepollen dominere, og i lyngheilandskapet vil røsslyng og grasarter dominere. Det kan da lages et pollenanalysediagram for den enkelte lokalitet, med kronologi langs en akse, og plantenes dominans i den andre aksen.

Pollenanalyse har vært et viktig redskap i arbeidet med å klargjøre lyngheilandskapets historie på Vestlandet. Dette er ikke bare en historie om vegetasjon og landskap, det er en historie om gårdsbosetning og om hvordan menneskene tok havlandet Norge i bruk, og tilpasset leveveien på kystnære gårder. Lyngheilandskapet er fiskerbondens landskap.

Pollenanalyse kan også betraktes som en hjelpevitenskap for arkeologer.

Moderne pollenanalyse er basert på Lennart von Posts arbeide med pollenavsetninger i sørsvenske torvmyrer, som ble presentert på en naturvitenskapelig konferanse i Oslo i 1916.

## Palynologi

**Palynologi** er læren om pollen, sporer og fossile planter.

Begrepet palynologi ble introdusert av Hyde og Williams i 1944 etter korrespondanse med den svenske geolog Ernst Valdemar Antevs (1888–1974) i et av de første tidsskrifter om pollenanalyse, «Pollen Analysis Circular».

## Referanser

## Se også

* Pollenvarsel

## Litteratur

* K. Fægri og J. Iversen (1989). *Textbook of pollen analysis*. (4. utg. ved K. Fægri, P.E. Kaland og K. Krzywinski). Chichester: John Wiley and Sons. ISBN 0-471-92178-5.
* P.D. Moore, J.A. Webb og M. Collinson (1991). *Pollen analysis* (2 utg.). London: Blackwell. ISBN 0-632-02176-4.
* «Pollen og pollenanalyse», *Naturhistorisk museum*, UiO
* «Nye metoder for pollenanalyse», *Forskning.no* 1. mai 2013
# Anatomi

Anatomisk tegning som viser menneskets større muskelgrupper, fra *Encyclopédie*.
**Anatomi** (*fra gresk: ανατομή, anatomē, «å skjære opp»*) er læren om oppbygningen av levende organismers, inkludert menneskers, dyrs og planters, kropper og strukturer. En person med spesialkunnskaper innen anatomi kalles en **anatom**.

## Historie

Anatomien har dype historiske røtter. I antikken var **Galen** (ca. 130–200 e.Kr.) den dominerende autoriteten. Hans arbeider, som var basert på disseksjon av dyr, ble ansett som ufeilbare i over tusen år.

En av de viktigste milepælene i anatomien kom med renessansen. **Leonardo da Vinci** (1452–1519) var en pioner som laget en rekke nøyaktige og detaljerte anatomiske tegninger basert på disseksjon av menneskelik. Hans arbeid representerte en vitenskapelig tilnærming som var langt forut for sin tid. Den uomtvistelige **"grunnleggeren av den moderne anatomien"** regnes likevel for å være **Andreas Vesalius** (1514–1564). I 1543 publiserte han det banebrytende verket *De humani corporis fabrica* ("Om kroppens strukturer"), som korrigerte mange av Galenos' feil og baserte seg på direkte observasjon av menneskekroppen. Vesalius' verk markerte overgangen til en mer empirisk og vitenskapelig tilnærming til faget.

## Ulike anatomier

* Menneskets anatomi
* Hundens anatomi

## Se også

* Anatomiske retningsbeskrivelser
* Morfologi
* Fysiologi
* Legeme

## Referanser

## Litteratur

* Budowick, Bjålie, Rolstad, Toverud *Anatomisk atlas* Universitetsforlaget 1992 (1.utg), ISBN 9788200037705
* Hansen, John T. (2014). *Netter's Anatomy coloring book* (2 utg.). Philadelphia, PA. Elsevier. ISBN 978-0-323-18798-5.
* Gray, Henry; Carter, H.V. (2010). *Gray's Anatomy* (15 utg.). New York, NY. Barnes&Noble. ISBN 978-1-4351-1493-7.

## Eksterne lenker

* (en) Anatomy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* Zygote's 3D Anatomy interaktiv medisinsk simulator med 3D visning av menneskets anatomi

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Morfologi (biologi)

*For andre betydninger, se Morfologi*
Blomstens morfologi tjente som utgangspunkt for Linnés første klassifisering av planterne.
1. Blomsterbunn
2. Begerblad
3. Kronblade
4. Pollenbærere (hanlig del)
5. Fruktemne (hunlig del)
**Morfologi** er innenfor biologiske og medisinske vitenskaper, studiet av forskjellene og likhetene mellom organismenes anatomi. Morfologi blir derfor vanligvis også referert til som komparativ anatomi.

Innen biologi betegner faget både

* *kroppsbygningen* til en organisme og
* *faget* som studerer organismers kroppsbygninger.

Faget er dermed en del av biologien (både botanikken, mikrobiologien, mykologien og zoologien).
Morfologi kan i sin tur deles inn i en rekke spesialfelt:

* *karyologi* (studiet av antall og form på kromosomene),
* *cytologi* (cellebiologi),
* *histologi* (studiet av vevstypene),
* *organologi* (studiet av kroppens indre bygning og organer),
* *osteologi* (studiet av skjelettet),
* *eidonomi* (studiet av kroppens ytre bygning).

Begrepet *anatomi* brukes som samlebegrep over de fem første av disse grenene (dvs. morfologi unntatt eidonomi).

Morfologi er en viktig forutsetning for mange andre biologiske disipliner, eksempelvis evolusjonsbiologi og fysiologi.

## Fotnoter

## Referanser

## Litteratur

* Aryal, Sagar (2029): «Morphology of Bacteria» Arkivert 4. mars 2021 hos Wayback Machine., *Microbe Notes*.
* Carrillo-López, Armando; Yahia, Elhadi M. (2019): «Anatomy and Morphology», *Postharvest Physiology and Biochemistry of Fruits and Vegetables*. Science Direct.
* Sourav, Pan (2020): «Size, Shape, and Arrangement of Bacterial Cells With Picture and Example», *Microbiology Note*.

## Eksterne lenker

* (en) Morphology (biology) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Kjønnsorgan

Ytre kjønnsorganer hos en voksen kvinne (*vulva*) og mann (*penis* og *pungen*). Begge modellene har barbert bort kjønnshåret.
**Kjønnsorganer** er de deler av en organisme som inngår i forplantning. De er spesialiserte organer eller organsystemer for kjønnet formering. Både planter og dyr kan ha spesialiserte forplantningsorganer. Et annet ord er *genitalia* som et fellesnavn for mannlige og kvinnelige ytre forplantningsorganer for alle pattedyrartene. For menneskene som sosialt vesen har de fleste kulturer hatt sterke restriksjoner mot å vise disse fram offentlig. Unntak finnes, blant annet i Afrika.

I dyreverdenen for øvrig varierer det sterkt. Hvalene viser trolig ikke genitalia utenom paringssesongen, mens en del apearter har sterkt avvikende farge spesielt rundt hunnenes genitalia.

## Dyrs kjønnsorganer

Hos dyr er disse organene oftest utformet ulikt hos hanner og hunner, ofte slik at overføring av spermier fra hannen til hunnen skjer ved at hannens reproduksjonsorgan føres inn i hunnens reproduksjonsorgan, hvoretter spermiene deponeres inne i hunnen. De fleste dyr som har indre befruktning, har ytre kjønnsorganer, men ikke alle; hos majoriteten av fugler skjer forplantningen ved at spermier overføres fra hannens kloakkåpning til hunnens kloakkåpning.

## Pattedyrs kjønnsorganer

Forplantningsorganer består hos hunner av pattedyr av tre hoveddeler: 1) eggstokker (ovarier) som danner egg, 2) livmor (uterus) der fosterutviklingen foregår og 3) skjede (vagina) som er et mottaksapparat for spermier. Hos hanner av pattedyr består forplantningsorganene oftest hovedsakelig av 1) to testikler som produserer spermier, 2) prostata som produserer sædvæske og 3) penis som fungerer som leveringsapparat for spermier.

Kjønnsorganene brukes også til urinering. Hos hannindivider tjener åpningen på penis til både sæduttømming og urinering, mens hunnindivider har en særskilt urinåpning som befinner seg mellom klitoris og vagina.

## Menneskelige kjønnsorganer

* Hos mannen: penis (inkludert forhuden), testiklene, prostataen, sædlederne, sædblærene
* Hos kvinnen: vulva (først og fremst klitoris), kjønnsleppene, vagina, egglederne, eggstokk, livmor

## Kjønnsorganer hos insekter

Hos insekter heter hannens forplantningsorgan aedeagus.

## Se også

* Forplantningssystem

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Genitalia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* VG.no januar 2023: *Her ser du kvinnens underliv* (3D-modell av ytre og indre kjønnsorganer hos kvinner, med forklaringer på flere språk)