Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Flodsvin

| Flodsvin
 |
| --- |
| – flodsvinpar i det nordlige Pantanal |
| Nomenklatur |
| *Hydrochoerus hydrochaeris* (Linnaeus, 1766) |
| Synonymi |
| *Sus hydrochaeris* |
| Populærnavn |
| flodsvin, kapivar, kapybara |
| Klassifikasjon |
| Rike | Dyreriket  |
| Rekke | Ryggstrengdyr  |
| Klasse | Pattedyr  |
| Orden | Gnagere  |
| Familie | Marsvinfamilien  |
| Slekt | *Hydrochoerus* |
| Økologi
 |
| Habitat:
 | skog, savanne og innlandsvåtmark
 |
| Utbredelse:
 | Sør-Amerika
 |
|  |

**Flodsvin** (*Hydrochoerus hydrochaeris*) kalles **kapivar** og **kapybara**, og er verdens største gnager. Arten, som inngår i marsvinfamilien (Caviidae), er livskraftig og finnes i skog, savanne og våtmarksområder i innlandet i Sør-Amerika.

## Taksonomi

Flodsvin er én av kun to arter i slekten *Hydrochoerus*, som inntil ganske nylig ble regnet som en monotypisk nålevende gruppe. Det er imidlertid oppdaget en ny og noe mindre utgave av flodsvinet, som har fått det vitenskapelige navnet *H. isthmius* (dvergflodsvin). Det mindre flodsvinet er utbredt i Panama, det vestre Colombia og det nordvestre Venezuela.

## Biologi

Flodsvin er flokkorienterte dyr.
Flodsvinet er mellom 1 og 1,3 meter langt, og veier 35–66 kg. Det har delvis svømmehud mellom tærne. Neseborene, øynene og ørene sitter høyt oppå hodet slik at flodsvinet kan lukte, se og høre mens det svømmer.

Arten er en fremragende svømmer og dykker som tilbringer mye tid beitende i elver, innsjøer og sumper. Flodsvin hviler om morgenen, er i vannet ved middagsheten, beiter vannplanter, knopper og myk trebark om kvelden, hviler igjen rundt midnatt og begynner å beite igjen mot daggry. De vandrer videre til nye beitemarker etter behov, og kan raide dyrket mark og opptre som skadedyr enkelte steder.

Flodsvin lever i ulike grupperinger: par, familier med unger, og større, blandede flokker som er dominert av én hann som parer seg med alle hunnene i flokken. Flodsvinet streifer rundt på territoriet, som det duftmarkerer, og jager bort inntrengere. Etter en drektighetstid på 150 dager, føder hunnen 1-8 pelskledde unger (vanligvis 5) som kan løpe, svømme og dykke bare få timer etter fødselen. En av flodsvinets største fiender er mennesket, som dreper det for kjøttet og skinnets skyld.

## Inndeling

**Treliste Rodentia, gnagere
	+ Hystricomorpha, marsvingruppen
		- Hystricognathi
			* Caviomorpha
				+ Cavioidea, marsvindyr
					- Caviidae, marsvinfamilien, 20 arter
						* Hydrochoerinae
							+ *Kerodon*, klippemarsvin
							+ *Hydrochoerus*
								- *H. hydrochaeris*, flodsvin
								- *H. isthmius*, (dvergflodsvin)

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) *flodsvin* i Encyclopedia of Life

* (en) *flodsvin* i Global Biodiversity Information Facility

* (en) *flodsvin* hos Fossilworks

* (en) *flodsvin* hos ITIS

* (en) *flodsvin* hos NCBI

* (en) *Kategori:Hydrochoerus hydrochaeris* – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons

* (en) *Hydrochoerus hydrochaeris* – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons

* *Hydrochoerus hydrochaeris* – detaljert informasjon på Wikispecies
# Springharegruppen

| Springharegruppen
 |
| --- |
| *Aethurus glirinus* |
| Nomenklatur |
| Anomaluromorpha Gervais, 1849 |
| Populærnavn |
| Springharegruppen |
| Klassifikasjon |
| Rike | Dyreriket  |
| Rekke | Ryggstrengdyr  |
| Klasse | Pattedyr  |
| Orden | Gnagere  |
| Paleontologi
 |
| Periode:
 |
| 38–0 Ma
PreЄ
Є
O
S
D
C
P
T
J
K
P
N |
| Økologi
 |
| Antall arter
 | 8 nålevende
 |
| Habitat
 | skog og sletter
 |
| Utbredelse
 | Afrika
 |
| Inndelt i |
| * †Parapedetidae
* Anomaluridae
* Pedetidae
 |

**Springharegruppen** (Anomaluromorpha) er ikke som navnet antyder haredyr, men en type enkeltfortannede gnagere. Gruppen omfatter springharefamilien og skjellekornfamilien, der de fleste har membran mellom forbeina og kan glidefly fra tre til tre slik flygeekorn kan. De to familiene er ganske ulike av bygning og har svært forskjellig tilpassinger, og var tidligere fordelt i andre gnagergrupper. Både anatomi og genetikk har imidlertid gjort at de har fått sin egen underorden. En fossil gruppe, Parapedetidae, regnes også til springharegruppen.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) *Anomaluromorpha* i Encyclopedia of Life

* (en) *Anomaluromorpha* hos Fossilworks

* (en) *Anomaluromorpha* hos ITIS

* (en) *Anomaluromorpha* hos NCBI
# Ekorngruppen

| Ekorngruppen
 |
| --- |
| En afrikansk syvsover
 |
| Nomenklatur |
| Sciuromorpha Brandt, 1855 |
| Populærnavn |
| Ekorngruppen |
| Klassifikasjon |
| Rike | Dyreriket  |
| Rekke | Ryggstrengdyr  |
| Klasse | Pattedyr  |
| Orden | Gnagere  |
| Paleontologi
 |
| Periode:
 |
| 56–0 Ma
PreЄ
Є
O
S
D
C
P
T
J
K
P
N |
| Økologi
 |
| Antall arter
 | ca. 260
 |
| Habitat
 | skog, sletter og vann
 |
| Utbredelse
 | overalt, unntatt Australia
 |
| Inndelt i |
|
Beverekorn
Ekorn
Syvsovere
 |

**Ekorngruppen** er en stor underorden av gnagere som omfatter ekornfamilien, syvsoverfamilien og en amerikansk art kalt beverekorn som har sin egen familie. Gruppen kjennetegnes på et spesielt arrangement av tyggemuskelen, som hos ekorngruppen strekker seg utover snuten. Dette er ikke like tydelig hos syvsovere og beverekorn, men genetiske studier har vist at disse gruppene er beslektet.

Foruten de tre nålevende familiene finnes det også utdødde grupper: Allomyidae (muligens beslektet med beverekorn), Mylagaulidae og Reithroparamyidae.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) *ekorngruppen* i Encyclopedia of Life

* (no) *ekorngruppen* hos Artsdatabanken

* (sv) *ekorngruppen* hos Dyntaxa

* (en) *ekorngruppen* hos Fossilworks

* (en) *ekorngruppen* hos ITIS

* (en) *ekorngruppen* hos NCBI

* *Sciuromorpha* – detaljert informasjon på Wikispecies
# Bevergruppen

| Bevergruppen
 |
| --- |
| Kengururotte (*Dipodomys ordii*)
 |
| Nomenklatur |
| Castorimorpha A. E. Wood, 1955 |
| Populærnavn |
| bevergruppen |
| Klassifikasjon |
| Rike | Dyreriket  |
| Rekke | Ryggstrengdyr  |
| Klasse | Pattedyr  |
| Orden | Gnagere  |
| Underorden | Castorimorpha  |
| Økologi
 |
| Antall arter
 | cirka 110
 |
| Habitat
 | terrestrisk og semiakvatisk
 |
| Utbredelse
 | den nordlige halvkule
 |
| Inndelt i |
| * se inndeling!
 |

**Bevergruppen** (Castorimorpha) er en underorden av gnagere som omfatter bevere, kengururotter og kinnposerotter. De to siste er rent amerikanske grupper. Bare bever (*Castor fiber*) finnes naturlig på den nordlige halvkule i Eurasia. Dyrene i denne gruppen er kjent for sine spesialiserte tilpasninger til graving og liv i underjordiske habitater.

## Biologi

Bevere (Castoridae) er store, semi-akvatiske gnagere kjent for å bygge demninger og hytter. Kengururotter og kengurumus (Heteromyidae) er små, nattaktive ørkendyr med lange bakbein og evne til å hoppe. Kinnposerotter (Geomyidae) er gnagere med store graveklør og karakteristiske kinnposer som brukes til å frakte mat.

## Taksonomi

En studie fra 2017, som brukte retroposon-markører, bekrefter Castorimorpha og indikerte at gruppen er nærmest beslektet med Anomaluromorpha (springharegruppen) og Myomorpha (muselignende gnagere).

## Inndeling

Inndelingen følger ITIS og viser linjer som har overlevd inn i vår tid.

**Treliste Rodentia, gnagere
	+ Castorimorpha, bevergruppen
		- Castoroidea
			* Castoridae, beverfamilien
		- Geomorpha
			* Geomyoidea
				+ Heteromyidae, kengururottefamilien
				+ Geomyidae, kinnposerottefamilien

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) *Castorimorpha* i Encyclopedia of Life

* (no) *Castorimorpha* hos Artsdatabanken

* (en) *Castorimorpha* hos Fossilworks

* (en) *Castorimorpha* hos ITIS

* (en) *Castorimorpha* hos NCBI

Autoritetsdata
# Millioner år

**Millioner år** eller **mega-annum** (Ma) er et tidsenhet som ofte brukes i vitenskapelige beskrivelser av astronomi, geologi og paleontologi med mer, til å angi tid i millioner år, både framover og bakover i tid. Ma må ikke forveksles med tidsforkortelsen **mya** (*million years ago* = *millioner år siden*), som kun angir tiden bakover i tid.

På engelsk brukes også ofte betegnelsen *mya* eller *m.y.a.* som er en forkortelse for *million years ago*. Tidsenheten brukes for å angi tiden før nåtid, på engelsk forkortet *B.P.* (*before present* eller egentlig *before AD 1950*, det vil si «før år 1950»). Én million år skrives med vitenskapelig tierpotens 106 år.

På samme måte som den engelske enheten *bya* eller *b.y.a.*, det vil si *billion years ago* («milliarder år siden»), blir også *mya* vanligvis skrevet med små bokstaver. Enheten *bya* blir i vitenskapelige sammenhenger ofte erstattet med enheten Ga, *Gigaannum*.

## Hendelser rundt 1 mya

### Astronomi dybdetid

* Lyset vi ser nå fra Andromedagalaksen startet 2.5 mya
* Lyset vi (ikke) ser nå fra sentrum av Melkeveien startet 0.026 mya

### Geologi Periode (geologi) (Neogen)

* Pliocen 5.3 to 2.5 mya
	+ last geomagnetic reversal was 0.78 mya
	+ (Eem interglasial) istid startet 0.13 mya
* Holocen startet 0.01 mya

### Prehistorisk tid Paleontologi

* *Homo erectus* eksisterte fra 1.9 til 0.07 mya
	+ og lærte to kontrollere ild fra 1.5 til 0.5 mya
	+ og koloniserte Asia fra 0.5 til 0.3 mya
* *Homo sapiens* ble adskilt fra Neandertal-slekten 0.6 mya
	+ og vandret ut fra Afrika fra 0.076 mya
	+ og vandret inn i Australasia fra 0.07 mya
	+ og koloniserte hele Eurasia 0.04 mya
	+ og dannet kultur siden Øvre Paleolitisk Revolusjon 0.04 mya

## Referanser

## Se også

* annum
* Before Present
* bya – billiard years ago – milliarder år siden
* tya

Autoritetsdata
# Kritt (geologi)

|  |
| --- |
| **Geologiske perioder i fanerozoikum** Tidsskala i millioner år før nå *Hovedavsetning* |
| Neogen |  | **0Slam* |
| Paleogen |  |
| Kritt |  |
|  | **100Kalkstein* |
| Jura |  |
| Trias |  | **200Sandstein* **251** |
| Perm |  |
| Karbon |  |  **300Skifer* *Kalkstein* *Sandstein (rød)* |
| Devon |  |
|  | **400Skifer (brun)* *Kalkstein, Skifer (lys)* |
| Silur |  |
| Ordovicium |  |
| Kambrium |  |
|  | **500Sandstein* |

Rekonstruksjon av kontinentenes posisjon for om lag 100 millioner år siden.
Oversikt over havnivået de siste 500 millioner år. Kritt (K) sees midt i venstre halvdel av grafen, nåtiden helt til venstre.
Oversikt over klima (temperaturer) de siste 500 millioner år. Nåtiden helt til høyre.
**Kritt** er den yngste perioden i jordens mellomalder.
Den begynte for 145.5 ± 4 millioner år siden og sluttet ved overgangen mellom mesozoikum og kenozoikum for 65.5 ± 0.3 millioner år siden (Kritt-paleogen-utryddelsen).
Krittiden ble definert av d’Omalius ’Halloy i Frankrike i 1823 og oppkalt etter bergarten kritt.

## Inndeling

Kritt deles i epokene *tidlig kritt* og *sen kritt*, som igjen deles i følgende aldre (årstall i millioner år før nåtid):

### Tidlig kritt

* Berrias (Ber) 144–137
* Valangin (Vig) 137–132
* Hauteriv (Hau) 132–127
* Barrem (Brm) 127–121
* Apt (Apt) 121–112
* Alba (Alb) 112–99

### Sen kritt

* Cenoman (Cen) 99–94
* Turon (Tur) 94–89
* Coniac (Con) 89–86
* Santon (San) 86–84
* Campan (Cmp) 84–71
* Maastricht (Maa) 71–65

## Tektonikk

Afrika og India hadde blitt løsrevet fra resten av Gondwana, dvs. fra de fremtidige kontinentene Antarktis, Australia og Sør-Amerika, som fortsatt hang sammen.

Atlanterhavet økte i omfang, mens Tethyshavet skrumpet inn.

## Bergarter

På grunn av det høye havnivået i kritt er marine avleiringer som krittslam den dominerende bergarten.

## Klima

Kritt var kjennetegnet av veldig varmt klima.

Det fantes ingen sammenhengende isdekkede områder, ikke en gang ved polene, der havtemperaturen antas å ha vært rundt 17 °C.

## Planteliv

Blomsterplanter dominerte for første gang floraen, og har gjort det siden.

## Dyreliv

Dinosaurer dominerte på land, mens marine krypdyr som plesiosaurer, ichthyosaurer, thalattosuchier, mosasaurer og skalldyr som ammonitter og belemnitter dominerte i havet, men samtlige døde ut i slutten av kritt. Andre artsrike grupper var armfotinger, muslinger, pigghuder og egentlige beinfisker. Fugler og pattedyr fantes, men hadde lav diversitet. Faunaen av insekter hadde fått et nokså «moderne» preg, en del nålevende slekter kjennes tilbake til kritt, men noen grupper som er dominerende i dag (særlig sommerfugler, bier og maur) mangler eller er ganske fåtallige fra kritt.

## Referanser

## Kilder

* Peter J. Smith (red), Rolf Svendsby (norsk red), *Encyclopedia of the Earth* (Equinox Oxford 1985), *Jordens utvikling* (Illustrert Vitenskaps Bibliotek 1988). ISBN 82-90388-99-3.
* Steinar Skjeseth, *Norge blir til – Norges geologiske historie*, Schibsted, 2.opplag 2002. ISBN 82-516-1584-4.

## Eksterne lenker

* (en) Cretaceous – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Palaeos.com – «The Cretaceous Period».
# Paleocen

**Paleocen** er den eldste geologiske tidsepoken i tertiærperioden (65-56 millioner år siden). Sammen med eocen (56-33,9 millioner år siden) og oligocen (33,9-23 millioner år siden) utgjør paleocen paleogen (65-23 millioner år siden), en periode som sammen med det påfølgende neogen utgjør jordens nytid. Faunaen i denne perioden var preget av den svære masseutryddelsen som markerte slutten på Kritt-tiden, kjent som Kritt-paleogen-utryddelsen.

Paleocen begynte ved grensen mellom kritt og tertiær da de landlevende dinosaurene døde ut, noe som ga rom for en rask utvidelse og utbredelse av fugler, da som noen svært store, ikke flygedyktige, kjøttetende fugler. Til en viss grad også pattedyrtyper under epoken, men de var fortsatt forholdsvis få og små, og mange av de kjente artene representerer grupper som nå er utdødde. Klimaet under paleocen var stabilt varmt, med temperaturer rundt ti grader høyere enn i dag. Imidlertid endte epoken med en dramatisk ytterligere oppvarming av jordens klima, paleocen-eocen oppvarmingen (se Ypresium).

## Etymologi

Ordet «paleocen» ble først gang brukt av den franske paleobotanikeren og geologen Wilhelm Philipp Schimper i 1874 mens han beskrev forekomster nær Paris (stavet *Paléocène* i hans avhandling).

## Referanser

## Eksterne lenker

(en) Paleocene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Mal:Wikisource portal

* Paleocene Mammals
* BBC Changing Worlds: Paleocene
* Maryland Paleocene Fossils
* Paleos: Paleocene
# Eocen

*Mesonyx*, et ulveaktig pattedyr fra eocentiden
**Eocen** (56-33,9 millioner år siden) følger paleocen (65-56 millioner år siden) og er den nest eldste epoken i tertiærperioden. Sammen med paleocen og oligocen (33,9-23 millioner år siden) utgjør eocen paleogen (65-23 millioner år siden), en periode som sammen med det påfølgende neogen utgjør jordens nytid.

Klima i eocen var uvanlig varmt. Perioden ble innledet med en av de raskeste og voldsomste oppvarmingsperiodene i Jordas historie, og en ganske brå avkjøling ved periodens slutt. Denne brå avkjølingen forårsaket en mindre masseutryddelse. På sitt varmeste var det tropisk og subtropisk klima så langt nord som til Grønland og Svalbard. Etter eocen har Jorda aldri igjen vært så varm.

Dyrelivet i Europa fra denne perioden er relativt godt kjent, takket være funnene fra Messelgruven i Tyskland, der den primitive primaten «Ida» (*Darwinius massilae*) er et kjent eksempel. En liten, knapt meter høy forløper til dagens hest – *Eohippus* – utviklet seg i denne perioden.
Et annet kjent sett med fossiler fra denne perioden kommer fra baltisk rav, som finnes rundt Østersjøen. Dette har gitt en svært artsrik fauna av insekter og andre leddyr som vitner om et varmt klima på denne tiden. I motsetning til de samtidige pattedyrene er disse insektene ofte svært like moderne former.

I eocen var det vulkansk virksomhet på Vøring- og Møreplatåene i Norskehavet. En gruppe norske forskere hevdet i 2004 at den brå temperaturstigningen for omtrent 55 millioner år siden skyldtes utslipp av metan i forbindelse med disse vulkanene.

Eocen deles opp i fire geologiske aldrer:

|  |  |
| --- | --- |
| Priabonium | (37,2 ± 0,1 – 33,9 ± 0,1 millioner år siden) |
| Bartonium | (40,4 ± 0,2 – 37,2 ± 0,1 millioner år siden) |
| Lutetium | (48,6 ± 0,2 – 40,4 ± 0,2 millioner år siden) |
| Ypresium | (55,8 ± 0,2 – 48,6 ± 0,2 millioner år siden) |

## Referanser

## Eksterne lenker

* forskning.no – Ny norsk teori om global oppvarming
* forskning.no – Vulkankatastrofe utenfor Norge kan trolig forklare dramatisk global oppvarming for 55 millioner år siden
* NASA GISS: Science Briefs: Ocean Burps and Climate Change? Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Oligocen

**Oligocen** (34–23 millioner år siden) følger eocen (56–34 millioner år siden) og er den tredje eldste tidsepoken i tertiærperioden. Sammen med paleocen (66–56 millioner år siden) og eocen utgjør oligocen paleogen (66–23 millioner år siden), en periode som sammen med det påfølgende neogen utgjør jordens nytid. Det var på denne tiden at blant annet kattefamilien oppstod. Oligocen-tiden kjennetegnes av en relativt fattig fauna av større dyr, derimot er det funnet tallrike fossiler av insekter fra denne perioden. Perioden hadde gjennomgående et forholdsvis varmt og tørt klima, og de svære regnskogene fra den forutgående eocen-perioden forsvant. Perioden er kjent for å ha noen svært store pattedyr, størst av landpattedyrene var de langstrakte, neshornlignende indricotherene.

 *Paraceratherium*, en indricother og det største landpattedyret som har levd, er fra denne perioden
Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Miocen

Elefantdyret *Deinotherium* var vanlig i Europa i miocen
**Miocen** (23–5,3 millioner år siden) følger oligocen (34–23 millioner år siden) og er første epoken i neogen. Den ble etterfulgt av pliocen (5,333–2,588 millioner år siden).

Papua-Australia kolliderte med proto-Sulawesi i tidlig miocen, en begivenhet som initierte betydelig øydannelse i Wallacea og ga de første forbindelsene fra Australasia til Sundaland. Det førte til stor spredning av arter med fugler, og man regner blant annet med at kollisjonen initierte spredningen av passerider (den største gruppen av spurvefugler) til Asia.

Miocen er samtidig tidsperioden hvor aper og menneskeaper (hominidae) utviklet seg så langt at de nådde førstadiet hvor mennesker og menneskeaper skilte lag, med arten *Sahelanthropus tchadensis* (om lag 7-5 mill. år siden).

## Referanser

## Kilder

* «Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016. Besøkt 21. februar 2016.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Pliocen

**Pliocen** (5 333 000–2 588 000 år siden) følger miocen (23–5,3 millioner år siden) og er den siste epoken i neogen.

Den tretåede hesten *Hipparion* fantes i Nord-Amerika, Eurasia og Afrika i pliocen.
Pliocen er tradisjonelt blitt regnet som den siste epoken i tertiær. I 2004 bestemte Den internasjonale kommisjonen for stratigrafi at inndelingen av jordens nytid i tertiær og kvartær skulle erstattes med en inndeling i paleogen og neogen. Pliocen ble den andre epoken i neogen etterfulgt av pleistocen og holocen, som tidligere hadde tilhørt kvartær. Grunnen til å gi opp kvartær som periode, var at starttidspunktet ikke kunne defineres klart.

I 2009 bestemte Den internasjonale stratigrafiske kommisjon at kvartær igjen skulle regnes som en egen periode og at grensa mellom neogen (pliocen) og kvartær (pleistocen) skulle settes ved 2,588 millioner år siden og ikke ved 1,805 millioner år, som tidligere ble brukt. Den tidligere grensa var satt ut fra tidspunktet da kaldtvannsmuslinger første gang dukket opp i Middelhavet, mens den nye grensa stemmer bedre med tidspunktet for de første omfattende isdannelsene på den nordlige halvkule.

## Kilder

* «Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016. Besøkt 21. februar 2016.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Pleistocen

CO2-innhold i atmosfæren og tilsvarende varme og kalde perioder i midtre og sen pleistocen
**Pleistocen** (2 588 000–11 700 år siden) følger pliocen (5 333 000–2 588 000 år siden) og er den første epoken i kvartær. Epoken omfatter de store istidene. Kvartær består av pleistocen og holocen (fra 11 700 år siden til i dag).

## Bakgrunn

I 2009 bestemte Den internasjonale stratigrafiske kommisjon at grensa mellom neogen (pliocen) og kvartær (pleistocen) skulle settes ved 2,588 millioner år siden og ikke ved 1,805 millioner år, som tidligere ble brukt. Den tidligere grensa var satt ut fra tidspunktet da kaldtvannsmuslinger første gang dukket opp i Middelhavet, mens den nye grensa stemmer bedre med tidspunktet for de første omfattende isdannelsene på den nordlige halvkule.

Pleistocen ble tidligere delt i tre aldere: undre, midtre og øvre pleistocen. Etter endringene i 2009 deles epoken i fire: gelasium (2,588–1,806 mil. år siden), calabrium (1,806–0,781 mil. år siden), midtre pleistocen (781 000–126 000 år siden) og yngre pleistocen (126 000–11 700 år siden).

I moderne arkeologisk forskning hvor fokuset på klimatiske variasjoner er mer framtredende enn det tidligere fokuset på kulturelle «typer» og «perioder», går et viktig skille i den aktuelle perioden mellom istiden pleistocen og varmeperioden holocen, hvor jordbruket er den kulturelle hovedskillelinjen og yngre dryas er den ytre klimatiske. Begreper som *mesolitikum* om overgangsperioden mellom steinalderen *(paleolitikum)* og jordbruksteinalderen *(neolitikum)*, samt annen «fininndeling» av epokene *(PPNA, PPNB)*, er omstridt i moderne arkeologi og fokuset på kulturelle «perioder» er i økende grad i ferd med å utgå fra faglitteraturen.

## Betegnelsen

Navnet pleistocen ble gitt av den skotske geologen Charles Lyell. Han innførte denne betegnelsen i 1839 for å beskrive et geologisk lag på Sicilia som hadde fortsatt minst 70 % av deres fauna av bløtdyr som fortsatt levde i dag. Det adskilte det fra den eldre epoken pliocen, som Lyell opprinnelig hadde antatt hadde den yngste laget med fossiler. Han konstruerte navnet «Pleistocen» («mest ny» eller «nyest») fra greske πλεῖστος, *pleīstos*, «mest», og καινός, *kainós* (latinisert som *cænus*), «ny»; det sto i kontrast til den umiddelbart foregående pliocen («mer ny» eller nyere», fra πλείων, *pleíōn*, «mer», og *kainós*), og umiddelbart påfølgende holocen («helt ny» eller «fullstendig ny», fra ὅλος, *hólos*, «hele», og *kainós*) epoke som strekker seg fram til i dag.

## Referanser

## Litteratur

* Vorren, Tore O. og Mangerud, Jan (2006): «Istider kommer og går» i: Ramberg, I.B.; Bryhni, I. og Nøttvedt, A.: *Landet blir til: Norges geologi*. Trondheim: Norsk Geologisk Forening. ISBN 978-82-92344-31-6, s. 478–531

## Eksterne lenker

* (en) Pleistocene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* «Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.