Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Skala

**Skala** (latīņu: *scala* — 'kāpnes') ir lineāls vai ciparnīca ar iedaļām dažādos mērīšanas instrumentos. Skala var būt arī:

* Boforta skala;
* Fudžitas—Pīrsona tornādo skala;
* Likerta skala;
* Merkalli skala;
* Mosa skala;
* Polinga skala;
* Rihtera skala;
* Safira—Simpsona skala;
* elektromagnētisko viļņu skala;
* ģeoloģiskā laika skala;
* logaritmiskā skala;
* temperatūras skala;
* Skala (*Skała*) — pilsēta Polijā.
# Oktāva

Oktāvas piemērs (no G4 līdz G5).
Perfect octave
Mūzikā **oktāva** (no latīņu *octava* - astotā) ir intervāls starp divām notīm, kur otrās nots frekvence ir divas reizes lielāka par pirmās nots frekvenci. Divas notis, kas atšķiras precīzi par oktāvu, cilvēka ausij šķiet samērā līdzīgas, lai arī to frekvences ievērojami atšķiras.

Oktāvas intervāls aptver astoņus pakāpienus diatoniskajā diapazonā, piemēram, no "do" līdz "do" vai arī no "re" līdz "re". No tā arī cēlies oktāvas nosaukums. Oktāva sadalās sešos toņos, 12 pustoņos (Eiropas tradīcija) vai arī 24 ceturtdaļtoņos (Indijas tradīcija).
# Nots

Nošatslēga un la nots
**Nots** ir grafiska mūzikas pieraksta zīme, ar kuras palīdzību tiek fiksēta un nodota informācija par skaņu. Tas ir viens no pamatjēdzieniem mūzikas teorijā un mūzikas notācijā, kas ļauj skaņas organizēt strukturētā sistēmā un reproducēt neatkarīgi no izpildītāja vai laika. Nots pats par sevi neapzīmē skaņu fiziskā nozīmē, bet ir abstrakts pieraksta elements, kas reprezentē noteiktas skaņas īpašības. Mūzikas pierakstā nots norāda skaņas augstumu un ilgumu. Rietumu mūzikas notācijā skaņas augstumu nosaka nots vertikālais novietojums uz nošu līnijām vai starp tās līnijām atbilstoši izmantotajai atslēgai, savukārt ilgumu jeb ritmisko vērtību nosaka nošu zīmes grafiskā forma, piemēram, vesela nots, pusnots, ceturtdaļnots u. c., un ar to saistītie elementi, piemēram, galviņas veids, kātiņš, karodziņi un punkti. Kombinācijā ar citiem mūzikas simboliem, tostarp atslēgām, taktsmēriem un alterācijas zīmēm, nots ļauj precīzi noteikt, kāda skaņa jāatskaņo un cik ilgi tai jāskan.

Notīm ir fundamentāla nozīme mūzikas pierakstā, analīzē un interpretācijā, jo tās veido pamatu partitūrām, balsīm un instrumentālajām partijām. Ar nošu palīdzību iespējams ne tikai atskaņot mūziku, bet arī analizēt melodiju, harmoniju, ritmu, formu un citas muzikālās attiecības, piemēram, motīvus, atkārtojumus un intervālus. Tādējādi notis ir būtisks instruments gan praktiskajā muzicēšanā, gan mūzikas teorētiskajā pētniecībā, pedagoģijā un kompozīcijā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nots.

* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
# Akords

Do mažora trijskanis uz klavierēm.
Do mažora trijskanis uz ģitāras.
**Akords** (franču: *accord*, itāļu: *accordo*, latīņu: *accordo* ) ir triju vai vairāku skaņu kopskaņa.

Viduslaiku Eiropā mūzika pamatā balstījās uz intervāliem — kvartām, kvintām un oktāvām. 15. un 16. gadsimtā arvien populārāki kļuva mažora un minora trijskaņi. Četru skaņu salikumus jeb septakordus sāka plašāk lietot 17. gadsimtā. Līdz pat mūsdienām Eiropas mūzika pamatā balstās uz trijskaņiem un septakordiem. Izņēmumi ir modernais džezs (it īpaši kopš 1960. gadiem), kur plaši tiek lietoti akordi, kas sastāv no vismaz piecām notīm, kā arī atonālā modernā klasiskā mūzika, kuras akordi ir vēl sarežģītāki.

Katram akordam ir vairākas raksturīgas pazīmes:

* dažādo nošu skaits akordā (piemēram, trijskanis — 3 notis, septakords — 4 notis);
* mūzikas intervāli, ko tas satur (piemēram, sekundas, tercas, kvartas, kvintas);
* "akorda kvalitāte" (piemēram, ja tas ir trijskanis, tas var būt mažora trijskanis vai minora trijskanis);
* akorda pamattoņa pakāpe.
# Gamma (mūzikā)

**Gamma** ir konkrētas tonalitātes nošu sistēma, kurā ietilpst visas šīs tonalitātes notis.
Gammas tradicionālajā rietumu mūzikā sastāv no septiņām notīm — pamatnots un sešām citām notīm starp pamatnoti un tās pirmo oktāvu. Notis rietumu gammās sadala intervāli no vesela skaita pustoņu.

Izšķir dažādus gammu veidus, piemēram:

* mažora gamma,
* minora gamma,
* hromatiskā gamma.

Piemēram, do mažora gamma sastāv no skaņām *do*, *re*, *mi*, *fa*, *sol*, *la* un *si*.

Gammas spēlēšanu izmanto mūziķa pirkstu treniņam.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Gamma.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
# Mažors

**Mažors** (*dur*) ir viena no mūzikas skaņkārtām, iespējams, vispopulārākā.[*nepieciešama atsauce*] Mažora skaņkārta parasti mūzikai piešķir „gaišu” un „saulainu” skanējumu. Tās pamatā ir lielais (mažora) trijskanis. Mažora gammā ietilpst septiņas notis ar raksturīgu intervālu attiecību: tonis tonis pustonis tonis tonis tonis pustonis (1 1 1/2 1 1 1 1/2). Mažora tonalitātes parasti pieraksta ar lielo sākumburtu (piemēram, "La mažors"), atšķirībā no minora tonalitātēm, kuras pieņemts pierakstīt ar mazo sākumburtu (piemēram, "la minors"). Mūsdienās daļa avotu latviski vairs tonikām nelieto lielos un mazos burtus un tonalitāšu nosaukumus raksta vienā vārdā (lamažors, laminors).[*nepieciešama atsauce*]

## Citas skaņkārtas

* Minors
* Blūza skaņkārta
* Hromatiskā gamma

## Ārējās saites

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
# Mol

**Mol**, **mol** vai **MOL** var būt:

* mol, vielas daudzuma SI mērvienības mola apzīmējums
* mol, moldāvu valodas ISO 639-2 un ISO 639-3 kods
* *Manned Orbital Laboratory*, atcelts ASV orbitālās stacijas projekts
* *MOL Group*, Ungārijas enerģētikas uzņēmums
* *MOL Liga*, hokeja līga Ungārijā un Rumānijā

## Skatīt arī

* Mols
# Pustonis

**Pustonis** ir mūzikas intervāls, parasti vismazākais atstatums starp gammas pakāpēm vai klaviatūras taustiņiem. Tas ir mazākais parasti lietotais intervāls Eiropas mūzikā un tiek uzskatīts par visdisonansējošāko. Visizplatītākā pieraksta forma šim intervālam ir **mazā sekunda**, ko pieraksta ar diviem blakus esošiem alfabēta burtiem (piemēram, C un D♭), bet tiek lietots arī **palielinātais unisons**, kur abas notis pieraksta ar vienu un to pašu burtu (piemēram, C un C♯).
# Enharmonisms

Notis F# (Fa diēzs) un G♭ (Sol bemols), ko pieraksta dažādi, taču tās apzīmē vienu un to pašu skaņu.
**Enharmonisms** ir skaņas, tonalitātes, akordi un intervāli, ko apzīmē dažādi, bet tie paši par sevi ir identiski (piemēram, Fa diēzs = Sol bemols). Tas, ka to muzikālā vērtība ir vienāda nenozīmē, ka to funkcijas mūzikā ir vienādas.
# Do mažors

Do mažors|  |
| Paralēlā tonalitāte |
La minors |
| Vienvārda tonalitāte |
Do minors |
| Dominantes tonalitāte |
Sol mažors |
| Subdominantes tonalitāte |
Fa mažors |
| Sastādošās skaņas |
|
Do, Re, Mi, Fa, Sol, La, Si |

Do mažora trijskanis
**Do mažors** ir mažora tonalitāte, kas balstās uz do un ietver notis do, re, mi, fa, sol, la un si. Do mažorā pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza. Do mažors ir viena no visbiežāk izmantotākajām tonalitātēm rietumu mūzikā. Do mažoram atbilst visi baltie klavieru taustiņi.

Do mažora paralēlais minors ir la minors, bet vienvārda minors – do minors.

## Vienkāršība

Do mažora gamma
Do mažors tiek uzskatīts par visvienkāršāko tonalitāti, jo pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza, tādēļ arī klavierspēles apguvi nereti sāk ar do mažora tonalitātes akordiem un akordu *arpeggio*. Tomēr, pretēji ierastajam uzskatam, poļu-franču komponists Frideriks Šopēns saviem skolēniem mācīja, ka do mažors ir vissarežģītāk izpildāmā tonalitāte, jo spēlējot pirkstu novietojums nav dabisks. Balstoties uz Šopēna uzskatiem, si mažors ir visvienkāršākā tonalitāte.

## Kompozīcijas do mažorā

Augšupejoša do mažora gamma
Divdesmit no Jozefa Haidna 104 simfonijām ir sarakstītas do mažorā, padarot to par mākslinieka daiļradē otro visbiežāk izmantoto tonalitāti pēc re mažora. Pirms vārstu trompetes izgudrošanas Haidns trompetes un timpānus izmantoja tikai do mažora kompozīcijās. Lielākā daļa no Haidna simfonijām do mažorā ir ar svētku noskaņojumu.

Daudzi mūziķi norāda, ka katra tonalitāte rada īpašas sajūtas. Dziesmu autors Bobs Dilans apgalvoja, ka do mažors raksturo spēku un nožēlu. Franču komponists Žans Filips Ramo uzskata do mažoru par laimīgas mūzikas tonalitāti, bet Ektors Berliozs 1856. gadā to raksturoja kā nopietnu, bet blāvu. Ralfs Vons-Viljamss, iespaidojoties no Sibēliusa 7. simfonijas, atzīmēja, ka tikai Sibēliuss spēj "likt do mažoram izklausīties svaigi".

### Labi zināmas kompozīcijas do mažorā

* Johans Sebastiāns Bahs
	+ *Toccata, Adagio and Fugue in C major, BWV 564*
	+ *Cello Suite No. 3, BWV 1009*
* Ludvigs van Bēthovens
	+ *Symphony No. 1, Op. 21*
	+ *Piano Sonata No. 21, Op. 53* ("Valšteina")
	+ *Mass in C major, Op. 86*
* Frideriks Šopēns
	+ *Etude Op.10 No.1* ("Ūdenskritrums")
	+ *Mazurka Op.67 No.3*
* Žoržs Bizē
	+ *Symphony in C*
* Fēlikss Mendelszons
	+ "Kāzu maršs" no *A Midsummer Night's Dream*
* Volfgangs Amadejs Mocarts
	+ *Concerto for flute and harp, K. 299/297c*
	+ *Piano Concerto No. 21, K. 467*
	+ *Piano Concerto No. 25, K. 503*
	+ *Piano Sonata No. 16, K. 545*
	+ *String Quartet No. 19, K. 465* ("Disonanse")
	+ *Symphony No. 36, K. 425* ("Linzs")
	+ *Symphony No. 41, K. 551*
* Moriss Ravēls
	+ *Boléro*
* Francis Šūberts
	+ *Wanderer Fantasy, Op. 15 D. 760*
	+ *Symphony No. 9, D. 944*
	+ *String Quintet in C major, D. 956*
* Roberts Šūmanis
	+ *Toccata in, Op. 7*
	+ *Fantasie in C, Op. 17*
	+ *Arabeske in C, Op. 18*
	+ *Symphony No. 2, Op. 61*

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Do mažors.
# Trijskanis

**Trijskanis** jeb **kvintakords** ir akorda veids, kurā ir trīs pa tercām sakārtotas skaņas. Apakšējo trijskaņa daļu sauc par prīmu, vidējo par tercu, bet augšējo par kvintu. Trijskanim ir divi apvērsumi. Prīmu pārceļot par oktāvu augstāk, veidojas sekstakords, bet, pārnesot par oktāvu augstāk gan prīmu, gan tercu, veidojas kvartsekstakords.

Trijskaņus iedala mažora trijskaņos un minora trijskaņos.
# Centrālamerika

Centrālamerikas atrašanās vieta pasaulē
**Centrālamerika** ir Amerikas vidusdaļas reģions, kurš atrodas Ziemeļamerikas dienvidos un aizņem 523 000 km2 lielu platību.

Centrālamerika ir šaurs sauszemes tilts, kas stiepjas starp Kluso okeānu rietumos un Karību jūru austrumos. Reģions ir ļoti kalnains, ar vairākiem aktīviem vulkāniem, kā arī plašiem lietus mežiem, upēm un ezeriem. Centrālamerika atrodas tropu klimatiskajā joslā, kas nodrošina augstu mitruma līmeni un bagātu bioloģisko daudzveidību. Tā savieno Ziemeļameriku ar Dienvidameriku.

## Centrālamerikas valstis

Centrālamerikā pavisam atrodas septiņas valstis:

* Beliza
* Kostarika
* Salvadora
* Gvatemala
* Hondurasa
* Nikaragva
* Panama

Galvenā valoda ir spāņu, bet Belizā oficiālā valoda ir angļu. Daudzās vietās lieto arī vietējās indiāņu valodās.

## Vēsture

Centrālamerikas Republikas karte (1844)
Reģionā dzīvoja vairākas civilizācijas, piemēram, maiji, kuri izstrādāja sarežģītas pilsētas, rakstības sistēmas un kalendārus.

16. gadsimtā reģionā ieradās spāņu iekarotāji, kas izveidoja kolonijas un ieviesa jaunas politiskās un sociālās struktūras.

No 1609. gada līdz 1821. gadam lielāko daļu Centrālamerikas pārvaldīja Gvatemalas ģenerālkapteinis Jaunspānijas vicekaraļa padotībā. Kad 1821. gadā Jaunspānija pasludināja neatkarību no Spānijas Karalistes, tagadējās Gvatemalas, Hondurasas, Salvadoras, Nikaragvas un Kostarikas teritoriju pievienoja Pirmajai Meksikas Impērijai, bet jau 1823. gadā Apvienotās Centrālamerikas provinces pasludināja neatkarību ar Gvatemalas pilsētu kā galvaspilsētu. Drīz to pārdēvēja par Centrālamerikas Federatīvo Republiku (*República federal de Centro-américa*), kuras galvaspilsēta no 1834. līdz 1838. gadam bija Sansalvadora.

19. gadsimtā Centrālamerikas valstis izcīnīja neatkarību no Spānijas un sāka veidot savas nacionālās identitātes: 1838. gadā Nikaragva, Hondurasa un Kostarika, bet 1839. gadā arī Gvatemala deklarēja neatkarību, kas izraisīja pilsoņu karu ar Salvadoras valdību līdz 1841. gadam.

Panama atdalījās no Kolumbijas 1903. gadā, bet Britu Hondurasa ieguva neatkarību tikai 1981. gadā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Centrālamerika.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* Zinātniskās fantastikas enciklopēdijas raksts (angliski)
# Panama (pilsēta)

| Panama  |
| --- |
| pilsēta |
| *Ciudad de Panamá* |
|  |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| Panama |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Panama |
| Province |
Panamas province |
| Dibināta |
1519. gadā |
| Platība |
|  • pilsēta |
275 km2 |
| Iedzīvotāji
(2026) |
|  • blīvums |
2 750/km² |
|  • urbānā teritorija |
813 097 |
|  • aglomerācija |
1 206 792 |
| Mājaslapa | www.municipio.gob.pa |
|  **Panama Vikikrātuvē** |

**Panama** (spāņu: *Panamá*) ir Panamas valsts galvaspilsēta. Pilsēta atrodas Panamas līča krastā netālu no Panamas kanāla ieejas Klusā okeāna pusē. Pēc 1914. gada, kad caur Panamas kanālu izbrauca pirmais kuģis, Panama piedzīvoja ļoti strauju uzplaukumu. 1997. gadā Panamas pilsētas vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Panamas arhitektūrā ir manāma gan spāņu, gan franču arhitektūras ietekme.

Panamas nosaukums cēlies no spāņu vārda *panamá*, kas nozīmē "daudz zivju". Sākotnēji šeit bija indiāņu zvejnieku ciemats. Pilsētu 1519. gadā dibināja spāņu karavīrs Pedro Arjass Davila. Par valsts galvaspilsētu Panama kļuva 1903. gadā, kad valsts ieguva neatkarību no Kolumbijas.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Panama.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Spānijas Impērija

| Spānijas Impērija*Imperio Español* |
| --- |
|

|  |
| --- |
|  |
| Karogs |

 |
| **Devīze:**latīņu: *Plus ultra* |
| **Himna:**spāņu: *Marcha Real* |
| Location of  Teritorijas, kas kādu laiku bijušas Spānijas Impērijas sastāvā   Teritorija, kas pašlaik pieder Spānijai |
| **Galvaspilsēta** | Madride (1561-1601) Valjadolida (1601-1606) Madride (1606-1976)
  |
| Valsts valodas | spāņu valoda, latīņu valoda |
| Valdība | Monarhija |
|  -  | karalis |  |
| Platība |
|  -  | Kopā |  13 700 000 km²  |
| Valūta | spāņu reāls eskudo (no 1537. gada) spāņu dālderis (no 1598. gada) spāņu peseta (no 1869. gada)  |

**Spānijas Impērija** (spāņu: *Imperio Español*) sastāvēja no teritorijām un kolonijām, ko pārvaldīja Spānija.

Spānijas Impērija pastāvēja no Lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem un bija viena no pasaules pirmajām globālajām impērijām. Hābsburgu laikā Spānija sasniedza politiskās un ekonomiskās varas augstāko punktu, tādējādi tā kļuva par galveno globālo varu. Tās izveidošana 15. gadsimtā iesāka mūsdienu globālo laikmetu piecus gadsimtus ilgo Eiropas dominanci pasaulē. Spānijas ārpus Eiropas esošie teritoriālie pārvaldījumi pastāvēja no pirmajiem braucieniem uz Ameriku 1492. gadā līdz pēdējo Āfrikas valstu neatkarības iegūšanai 1970. gados. Šodien Spānijai ir tikai Kanāriju Salas un divi anklāvi Ziemeļāfrikas piekrastē — Seuta un Melilja, kas administratīvi ir tās daļa.

## Teritoriālās pretenzijas pēc 1975. gada

Seutas karte ar Perehilu kreisajā pusē
Marokai ir teritoriālas pretenzijas uz Seutu, Melilju un citām Spānijas suverēnajām teritorijām, kas ir daļa no tā dēvētās Lielās Marokas izveides idejas. Marokas policija un militārie spēki 2002. gada 11. jūlijā okupēja Perehilas salu, kurus pēc tam operācijas *Romeo Sierra* ietvaros izspieda Spānijas armija.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Spānijas Impērija.
# 16. gadsimts

|  |  |
| --- | --- |
| **Tūkstošgades:** | * 1. tūkstošgade
* **2. tūkstošgade 3. tūkstošgade
 |
| **Gadsimti:** | * 15. gadsimts
* **16. gadsimts 17. gadsimts
 |
| **Desmitgades:** | * 1500 • 1510 • 1520 • 1530 • 1540 1550 • 1560 • 1570 • 1580 • 1590
 |
| **Gadi:** | * 1501 1502 1503 1504 1505 1506 1507 1508 1509 1510 1511 1512 1513 1514 1515 1516 1517 1518 1519 1520 1521 1522 1523 1524 1525 1526 1527 1528 1529 1530 1531 1532 1533 1534 1535 1536 1537 1538 1539 1540 1541 1542 1543 1544 1545 1546 1547 1548 1549 1550 1551 1552 1553 1554 1555 1556 1557 1558 1559 1560 1561 1562 1563 1564 1565 1566 1567 1568 1569 1570 1571 1572 1573 1574 1575 1576 1577 1578 1579 1580 1581 1582 1583 1584 1585 1586 1587 1588 1589 1590 1591 1592 1593 1594 1595 1596 1597 1598 1599 1600
 |

Pasaules politiskā karte pēc 1525. gada, kad Vācu ordenis pārtapa Prūsijas hercogistē.
**16. gadsimts** jeb **XVI gadsimts** bija laika posms no 1501. gada līdz 1600. gadam. Eiropā tas iezīmējās ar jauno laiku sākumu. Šajā gadsimtā laika skaitīšanā sākās pāreja no Jūlija kalendāra uz Gregora kalendāru.
16. gadsimtā notika kristīgās baznīcas reformācija un turpinājās lielie ģeogrāfiskie atklājumi. Gadsimta laikā tika apgūta un daļēji kolonizēta Amerika un atklāti jauni jūras ceļi, kas ievērojami mainīja eiropiešu zināšanas par pasauli. Izveidojās Polijas-Lietuvas kopvalsts, turpinājās Krievijas caristes ekspansija bijušās Zelta Ordas zemēs Pievolgā un Sibīrijā.

## Notikumi Latvijā

Latvijas teritorijā notika Livonijas karš, pēc sakāvēm Tirzas un Ērģemes kaujās tika sagrauta Livonijas Konfederācija.

1565. gadā Krievijas cariste pabeidza būvēt aizsardzības mūri ap Pečoru klosteri, ko nosauca par „Dieva pili” (*Град Божий*).
1566. gadā pēc Rīgas arhibīskapijas bruņniecības padošanās akta parakstīšanas Livonijas Pārdaugavas daļa tika nosaukta par "Livonijas hercogisti". Lietuva piedāvāja krieviem sadalīt Livoniju (atdot bijušo Tērbatas bīskapijas daļu), tomēr cars izlēma turpināt karu. 1566. gada 26. decembrī Grodņā tika noslēgta Livonijas un Lietuvas reālūnija (latīņu: *Privilegium Unionis cum Magno Ducatu Lithuania*).

## Gadsimta celtnes

* Minhenes Dievmātes baznīca (Frauenkirhe, celta līdz 1525)
Minhene, Vācija.
* Belenas tornis (1515—1521)
Lisabona, Portugāle.
* Sv. Marijas katedrāle (1514—1541)
Santodomingo, Dominikāna.
* Kurzemes hercoga rezidence (1596).
 Bauska, Latvija.
* Šamboras pils (1519—1547)
Luāra, Francija.
* Maskavas kremļa aizsargmūris (līdz 1516).
Maskava, Krievija.
* Suleimana mošeja (1550—1557)
Stambula, Turcija.
* Abdullahana medrese (1588—1590)
Buhāra, Uzbekija.
* Virabhadras templis (ap 1530)
Lepaksi, Indija.
* Phakeo templis (1565—1566)
Vjenčana, Laosa.
* Macumoto pils (1593—1594)
Macumoto, Japāna.
* Cišou tempļa pagoda (1576)
Pekina, Ķīna.

## Atsauces
# Lielkolumbija

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

|  |
| --- |
| **República de Colombia Lielkolumbija** |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| [[Jaunās Granādas vicekaraliste|←]] [[Image:|border|30px]]   [[Venecuēlas Trešā Republika|←]]    [[Venecuēlas ģenerālkapteiņa pārvaldītās teritorijas|←]] [[Image:|border|30px]]
 | **1819 – 1831** |  →    →    →    → |

 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Karogs | Ģerbonis |

 |
| **Himna** "Marcha Libertadora" |
| Location of LielkolumbijasLielkolumbija Dienvidamerikas ziemeļos |
| **Pārvaldes centrs** | Bogota |
| **Valoda(s)** | spāņu valoda |
| **Reliģija** | katolicisms |
| **Valdība** | Federāla prezidentāla Republika |
| **Prezidents** |
|  - 1819—1830 | Simons Bolivars |
| **Viceprezidents** |
|  - 1819—1820 | Francisko Antonio Zea |
| **Vēsture** |  |
|  - Angosturas kongress | 1819 |
|  - Lielkolumbijas sadalīšanās | 1831 |
| **Platība** | 3 135 913 km² |
| **Nauda** | piastrs |

 |

**Lielkolumbija** (spāņu: *Gran Colombia*, izrunā: /ˈɡɾaŋ koˈlombja/) ir nosaukums, kuru mūsdienās izmanto, lai apzīmētu valstisku veidojumu, kas no 1819. līdz 1831. gadam pastāvēja Dienvidamerikas ziemeļos un Centrālamerikas dienvidos. Šajā īsu laiku pastāvošajā republikā ietilpa teritorijas, kas mūsdienās atrodas Kolumbijas, Venecuēlas, Ekvadoras, Panamas, Peru ziemeļu, Gajānas rietumu un Brazīlijas ziemeļrietumu zemēs. Valsts oficiālais nosaukums bija *Kolumbijas Republika*.

Pirms republikas izveides Lielkolumbijas teritorijā atradās Jaunās Granādas vicekaraliste, Venecuēlas ģenerālkapteiņa pārvaldītās teritorijas un Venecuēlas Trešā Republika. Savukārt 1831. gadā, kad Lielkolumbija beidza pastāvēt, tās teritorija tika sadalīta starp Jaunās Granādas Republiku, Venecuēlu un Ekvadoru.

Valsts prezidents bija Simons Bolivars.

## Literatūra

* David Bushnell. *The Santander Regime in Gran Colombia*. Westport, CT : Greenwood Press, 1970. ISBN 0-8371-2981-8. OCLC 258393.
* William Marion Gibson. *The Constitutions of Colombia*. Durham, NC : Duke University Press, 1948. OCLC 3118881.
* John Lynch. *Simón Bolívar: a Life*. New Haven and London : Yale University Press, 2006. ISBN 0-300-11062-6.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Lielkolumbija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# 1831. gads[labot | labot pirmkodu]

|  |  |
| --- | --- |
| **Tūkstošgades:** | * 1. tūkstošgade
* **2. tūkstošgade 3. tūkstošgade
 |
| **Gadsimti:** | * 18. gadsimts
* **19. gadsimts 20. gadsimts
 |
| **Desmitgades:** | * 1820 – 1829
* **1830 – 1839 1840 – 1849
 |
| **Gadi:** | * 1828
* 1829
* 1830
* **1831 1832
* 1833
* 1834
 |

1831. gada citi notikumi|
Latvija |

1831. gads citos kalendāros| Gregora kalendārs | 1831 *MDCCCXXXI* |
| Ab urbe condita | 2584 |
| Armēņu kalendārs | 1280 ԹՎ ՌՄՁ |
| Asīriešu kalendārs | 6581 |
| Bahāju kalendārs | −13 — −12 |
| Bengāliešu kalendārs | 1238 |
| Berberu kalendārs | 2781 |
| Budistu kalendārs | 2375 |
| Birmiešu kalendārs | 1193 |
| Bizantiešu kalendārs | 7339—7340 |
| Ķīniešu kalendārs | 庚寅年 (Metāla tīģeris) 4527 vai 4467     *— līdz —* 辛卯年 (Metāla trusis) 4528 vai 4468 |
| Koptu kalendārs | 1547—1548 |
| Etiopu kalendārs | 1823—1824 |
| Ebreju kalendārs | 5591—5592 |
| Hindu kalendāri |  |
|  - *Vikram Samvat* | 1887—1888 |
|  - *Shaka Samvat* | 1753—1754 |
|  - *Kali Juga* | 4932—4933 |
| Holocēna kalendārs | 11831 |
| Igbo kalendārs | 831—832 |
| Irānas kalendārs | 1209—1210 |
| Islāma kalendārs | 1246—1247 |
| Jūlija kalendārs | Gregora kalendārs mīnus 12 dienas |
| Korejas kalendārs | 4164 |
| Šī kaste: * skatīt
* diskusija
* labot
 |

**1831**. (MDCCCXXXI) bija parastais gads, kas sākās sestdienā.

## Notikumi

* 19. marts — Ņujorkas pilsētas banka kļuva par vietu pirmajai lielajai banku laupīšanai ASV vēsturē, laupītājiem nolaupot 245 000 USD.
* 29. augusts — Maikls Faradejs publiski demonstrēja transformatoru, pierādot elektromagnētiskās indukcijas eksistenci.
* 8. septembris — par Apvienotās Karalistes karali tika kronēts Viljams IV.

## Dzimuši

* 4. februāris — Nikolajs Ļeskovs (*Николай Семёнович Лесков*), krievu rakstnieks (miris 1895.)
* 6. marts — Filips Šeridans (*Philip Sheridan*), amerikāņu ģenerālis (miris 1888.)
* 13. jūnijs — Džeimss Maksvels (*James Clerk Maxwell*), skotu matemātiķis un fiziķis (miris 1879.)
* 12. augusts — Jeļena Blavatska (*Елена Петровна Блаватская*), krievu filozofe (mirusi 1891.)
* 5. septembris — Viktorjēns Sardū (*Victorien Sardou*), franču dramaturgs (miris 1908.)
* 6. oktobris — Rihards Dēdekinds (*Richard Dedekind*), vācu matemātiķis (miris 1916.)
* 18. oktobris — Frīdrihs III (*Friedrich III*), Vācijas imperators (miris 1888.)
* 29. oktobris — Otniēls Čārlzs Māršs (*Othniel Charles Marsh*), amerikāņu paleontologs (miris 1899.)
* 19. novembris — Džeimss Gārfīlds (*James Abram Garfield*), 20. ASV prezidents (miris 1881.)
* datums nezināms — Sēdošais Bizons (*Tȟatȟáŋka Íyotake*), siu virsaitis (miris 1890.)

## Miruši

* 4. jūlijs — Džeimss Monro (*James Monroe*), 5. ASV prezidents (dzimis 1758.)
* 23. augusts — Augusts Neidharts fon Gneizenavs (*August Neidhardt von Gneisenau*), prūšu feldmaršals (dzimis 1760.)
* 14. novembris — Georgs Hēgelis (*Georg Wilhelm Friedrich Hegel*), vācu filozofs (dzimis 1770.)
* 16. novembris — Kārlis fon Klauzevics (*Carl von Clausewitz*), prūšu kara teorētiķis (dzimis 1780.)
* 23. decembris — Emīlija Plātere (*Emilia Plater*), poļu nacionālā varone (dzimusi 1806.)