# Padošanās

Britu karavīri padodas Japānas Impērijas karaspēkam Singapūrā Otrā pasaules kara laikā
**Padošanās** militārajā terminoloģijā ir kontroles pār teritoriju, kombatantiem, nocietinājumiem, kuģiem vai bruņojuma nodošana citai varai. Padošanos var veikt mierīgi vai arī tā var būt rezultāts sakāvei kaujā. Suverēna valsts var padoties pēc sakāves karā, parasti parakstot miera līgumu vai kapitulācijas līgumu. Padošanās kaujas laukā, ko veic atsevišķas personas vai pēc to komandējošo virsnieku pavēles, parasti noved pie tā, ka tie, kas padodas, kļūst par karagūstekņiem.

## Padošanās zīmes un žesti

Balts karogs vai balts auduma gabals bieži tiek uztverts vai domāts kā signāls par vēlmi padoties, bet starptautiskajās tiesībās tas vienkārši atspoguļo vēlmi pēc sarunām, kuru rezultātā var būt vai nebūt formāla padošanās. Parasti padošanās ietver ieroču nodošanu uzvarētājam. Kapitulējošā karaspēka komandieris simboliski piedāvā savu ieroci uzvarējušajam komandierim. Kombatanti var norādīt par padošanos, nometetot ieročus un paceļot tukšas un atklāti redzamas rokas virs galvām. Padevušamies tanka komandierim jāpārbīda tanka tornis prom no pretinieku kombatantiem, lai gan tanka apkalpei var nākties atstāt bruņutehniku, lai skaidri signalizētu par padošanos. Karogi, flagas vai uzšuves tiek novilktas vai noplēstas, un kuģi nolaiž flagas.

Saskaņā ar skrejlapu, kas tika izsniegta Britu impērijas karavīriem pirms desanta Galipoli, "Turku karavīri parasti izrāda vēlmi padoties, turot šautenes laidi uz augšu un vicinot jebkuras krāsas drēbes vai lupatas." Skrejlapā arī apgalvots, ka "Īsts balts karogs ir jāuztver ar vislielākām aizdomām, jo ​​turku karavīram, visticamāk, nepiederēs nekas no šīs krāsas," liekot domāt, ka balts karogs tiks izmantots pretinieka apmuļķošanā.

## Process

Kad puses vienojas par noteikumiem, padošanās var būt sarunāta, tas ir, padodošās puse piekrīt padoties tikai pēc tam, kad uzvarētājs ir devis noteiktus solījumus. Padevušās puses vadītāji vienojas par privilēģijām vai kompensāciju uzvarētājam par kara laika postījumiem, citiem materiāliem izdevumiem un kombatantu zaudēšanu, tādējādi izbeidzot militāro pretestību.

Alternatīvi, padodoties pēc saviem ieskatiem (bezierunu padošanās), uzvarētājs nesola ārstēšanu un vienpusēji nosaka attieksmi pret uzvarēto pusi. Agrīns militārās padošanās piemērs ir Kartāgas padošanās Romas Republikai Otrā pūniešu kara beigās. Laika gaitā šādai situācijai ir izstrādāti vispārpieņemti kara likumi un kara vešanas paražas, no kurām lielākā daļa ir noteikta 1907. gada Hāgas konvencijā un Ženēvas konvencijās. Parasti karojošā puse piekritīs bez ierunām padoties tikai tad, ja tā nav spējīga pilnībā turpināt karadarbību. Tradicionāli padošanās ceremonijā notika militārā goda izrādīšana. Trešā Ženēvas konvencija nosaka, ka pret karagūstekņiem nedrīkst izturēties slikti vai tos ļaunprātīgi izmantot. Piemēram, ASV Armijas politika paredz, ka nodotās personas ir jānodrošina un jāaizsargā, kamēr tās tiek evakuētas no kaujas lauka.

Lai gan ASV kaujas spēku kodekss (*Code of the United States Fighting Force*) nav formāls militārais likums, tas neļauj kapitulēties, ja vien "netiek izsmelti visi saprātīgie pretošanās līdzekļi un ja droša nāve ir vienīgā alternatīva". Kodeksā arī teikts: "Es nekad nepadošos pēc savas brīvas gribas. Ja komandēšu, es nekad nelikšu padoties saviem biedriem, kamēr viņiem vēl ir līdzekļi, lai pretotos".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Padošanās.