# Nacionālsociālistiskā vācu strādnieku partija[labot | labot pirmkodu]

| Nacionālsociālistiskā vācu strādnieku partija Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei |
| --- |
|  |
| Vadītājs |
Kārlis Harers (1919–1920) Antons Drekslers (1920–1921) Ādolfs Hitlers (1921–1945) Martins Bormans (1945) |
| Dibinātājs |
Antons Drekslers |
| Sauklis |
vācu: *Ein Volk, ein Reich, ein Führer* (neoficiāli) |
| Dibināta |
1920 |
| Likvidēta |
1945 |
| Galvenā mītne |  Minhene, Vācija |
| Laikraksts | *Völkischer Beobachter* |
| Ideoloģija |
Nacionālsociālisms Fašisms |
| Partijas karogs |
|  |

**Nacionālsociālistiskā vācu strādnieku partija** (vācu: *Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei*), **NSDAP** jeb **nacistu partija**, bija 1919. gadā dibināta politiskā partija, kas Ādolfa Hitlera vadībā 1933. gadā nāca pie varas Vācijā.

NSDAP bija galvenais politiskais spēks nacistiskajā Vācijā kopš Veimāras Republikas krišanas 1933. gadā līdz Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā, kad to aizliedza. Nirnbergas prāvā partijas vadība tika atzīta par noziedzīgu un nacionālsociālisma ideoloģija tika atzīta par "vienu no galvenajiem kara cēloņiem".

## Vēsture

#### Izcelsme un agrīnais periods (1919–1923)

NSDAP aizsākumi meklējami pēc Pirmā pasaules kara, 1919. gadā, kad tika dibināta Vācu strādnieku partija (*Deutsche Arbeiterpartei* – DAP), ko vadīja Antons Drekslers. Šai partijai bija neliels skaits biedru, un tā orientējās uz nacionālistisku, antisemītisku un pretkomunistisku retoriku.

1920. gadā DAP tika pārdēvēta par Nacionālsociālistisko Vācu strādnieku partiju, un tās programmā tika ietverti 25 punkti, kas iezīmēja partijas ideoloģiskos pamatus. Viens no svarīgākajiem partijas attīstības posmiem bija Ādolfa Hitlera pievienošanās un straujā izvirzīšanās par tās līderi.

#### Alus pučs un cietumsods (1923–1925)

1923. gada 8. novembrī Hitlers mēģināja ar varu sagrābt varu Minhenē — šis incidents ir zināms kā Alus pučs (*Hitlerputsch*). Pučs izgāzās, un Hitlers tika arestēts un notiesāts uz pieciem gadiem cietumā, kur viņš uzrakstīja savu ideoloģisko manifestu *Mein Kampf*. Viņš tika atbrīvots jau pēc nepilna gada.

#### Partijas atdzimšana un varas sagrābšana (1925—1933)

Pēc iznākšanas no cietuma Hitlers pārbūvēja NSDAP par efektīvu masu partiju ar plašu propagandas tīklu, paramilitāriem spēkiem (SA — “brūnkrekli”) un harismatisku līderības kultu. Līdz ar Lielās depresijas sākumu 1929. gadā un ekonomisko haosu Vācijā NSDAP strauji ieguva atbalstu tautas vidū.

1932. gadā NSDAP kļuva par lielāko partiju Reihstāgā, un pēc vairākiem politiskiem manevriem 1933. gada 30. janvārī Hitlers tika iecelts par Reihskancleru.

#### Režīma konsolidācija un totalitārā valsts (1933–1939)

Pēc 1933. gada, izmantojot tādus notikumus kā Reihstāga dedzināšana, NSDAP likvidēja demokrātiskās institūcijas un izveidoja totalitāru vienpartijas valsti. Visas pārējās partijas tika aizliegtas, opozīcija — apspiesta, un tika izveidota efektīva policijas valsts, balstīta uz Gestapo un SS.

1935. gadā tika pieņemti Nirnbergas likumi, kas nostiprināja rasistisko un antisemītisko politiku, izslēdzot ebrejus no sabiedriskās dzīves.

#### Otrais pasaules karš un Holokausts (1939–1945)

1. septembrī 1939. gadā Vācija, NSDAP kontrolēta, uzbruka Polijai, tādējādi aizsākot Otro pasaules karu. NSDAP ideoloģija un tās militārā izpausme veda pie miljoniem cilvēku nāves, kā arī sistemātiskas ebreju iznīcināšanas politikai, kas kļuva pazīstama kā Holokausts.

NSDAP režīms veica masveida represijas arī pret citiem “nevēlamiem” — romiem, garīgi slimajiem, poļiem, padomju karagūstekņiem, homoseksuālajiem u.c.

#### Beigas un aizliegšana

Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada maijā, NSDAP tika likvidēta un aizliegta. Sabiedrotie, okupējot Vāciju, īstenoja denacifikācijas politiku, un Nirnbergas tribunālsā tika tiesāti galvenie nacistiskā režīma līderi par kara noziegumiem, noziegumi pret cilvēci un genocīdu.

## Ideoloģija

NSDAP ideoloģija apvienoja vairākas komponentes:

* Ekstrēms nacionālisms un vēlme atjaunot Vācijas “diženumu”;
* Antisemitisms — ebreji tika attēloti kā sabiedrības “ienaidnieki”;
* Antikomunisms un pretliberālisms;
* Rasisms un “āriešu rases” pārākuma ideja;
* Autoritārisms un “Fīrera princips” — bezierunu pakļaušanās līderim;
* *Lebensraum* koncepcija – nepieciešamība iegūt “dzīves telpu” Austrumeiropā.

## Vēlēšanu statistika

NSDAP panākumi Reihstāga vēlēšanās:

| Datums | Balsis (miljoni) | Procenti balsu |
| --- | --- | --- |
| 1924. gada 4. maijs |  | 06,6% |
| 1928. gada 7. decembris |  | 03,0% |
| 1928. gada 20. maijs | 00,81 | 02,6% |
| 1930. gada 14. septembris | 06,41 | 18,3% |
| 1932. gada 31. jūlijs | 13,75 | 37,3% |
| 1932. gada 6. novembris | 11,74 | 33,1% |
| 1933. gada 5. marts | 17,28 | 43,9% |

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nacionālsociālistiskā vācu strādnieku partija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)