Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Nomētāšana ar akmeņiem

Svētais Stefans, pirmais kristietības moceklis, 1506. gadā gleznojis Markss Reihlihs (1460—1520)
**Nomētāšana ar akmeņiem** ir sena soda izpildes forma, kas tiek izmantota kā nāvessods. Šī metode tiek pielietota, lai sodītu cilvēkus par noteiktiem pārkāpumiem, parasti saistītiem ar morāles vai reliģiskajiem likumiem, piemēram, laulības pārkāpšanu, izvarošanas apsūdzībām, homoseksualitāti vai citām morālām "novirzēm". Soda izpildes laikā personu nomētā ar akmeņiem, līdz tā mirst no traumām.

Parasti persona, kura tiek sodīta, tiek apbedīta līdz pleciem vai viduklim zemē, atstājot tikai galvu vai ķermeņa augšdaļu virs zemes. Cilvēku grupa (dažreiz tie ir vietējie iedzīvotāji vai liecinieki) sāk mest akmeņus uz sodīto personu. Akmeņi tiek izvēlēti tā, lai tie nebūtu pārāk mazi (lai nodarītu ievainojumus), bet arī ne pārāk lieli (lai nenogalinātu tūlīt, tā pagarinot ciešanas). Persona parasti mirst no galvas vai ķermeņa traumām, pēc ilga un mokoša ciešanu perioda.

Karte, kurā attēlotas valstis, kurās publiska nomētāšana ar akmeņiem ir tiesas vai ārpustiesas soda veids
Nomētāšana ar akmeņiem ir sena prakse, kas bijusi sastopama dažādās sabiedrībās un kultūrās. Tā ir minēta gan senajā Bībelē (Vecajā Derībā), gan Islāma svētajos tekstos (šariata likums), dažas musulmaņu kopienas joprojām atbalsta šo sodu, lai gan tas tiek plaši kritizēts gan starptautiski, gan pašās musulmaņu sabiedrībās.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nomētāšana ar akmeņiem.

* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
# Piespiedu darbs[labot | labot pirmkodu]

Piespiedu darbs Cjinu dinastijas laika cietumā
**Piespiedu darbs** ir jebkura veida darbs, kuram persona nav brīvprātīgi piekritusi un veic piespiedu kārtā, baidoties no ieslodzījuma, vardarbības vai jebkura cita veida soda. Tas ir nopietns cilvēktiesību pārkāpums.

Piespiedu darbs ietver gan verdzību, kurā viena persona tiek uzskatīta par citas personas īpašumu, gan piespiedu laulības, gan arī ieslodzīto darbaspēka izmantošanu cietumos bez viņu piekrišanas un bez pienācīgas atlīdzības.

Piespiedu prostitūcija un seksuālā ekspluatācija ietver cilvēku piespiešanu iesaistīties seksuālās darbībās pret viņu gribu.

## Skatīt arī

* Ostarbaiteri

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Piespiedu darbs.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
# Mombasa

| Mombasa  |
| --- |
| pilsēta |
| *Mombasa* |
|  |
|  |
| MombasaRādīt kartē "Kenija"MombasaRādīt kartē "Āfrika" |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts | **Kenija** |
| Apgabals (*county*) |
Mombasas apgabals |
| Administrācija |
|  • Mērs |
Ahmeds Abubakars Mohdhars (*Ahmed Abubakar Mohdhar*) |
| Platība |
|  • pilsēta |
295 km2 |
|  • urbānā teritorija |
230 km2 |
| Augstums |
50 m |
| Iedzīvotāji
(2019) |
|  • pilsēta |
1 208 333 |
|  • blīvums |
4 096/km² |
|  • urbānā teritorija |
939 370 |
| Laika josla |
UTC (UTC+3) |
| Mājaslapa | www.mombasa.go.ke |
|  **Mombasa Vikikrātuvē** |

**Mombasa** ir otrā lielākā (aiz Nairobi) pilsēta Kenijā, ar iedzīvotāju skaitu vairāk nekā viens miljons cilvēku un tā ir valsts galvenā osta. Mombasa atrodas Kenijas austrumdaļā, Piekrastas provincē, Indijas okeāna krastā uz salas, kas ar vairākiem dambjiem savienota ar kontinentu. Mūsdienās Monbasa ir reģionāls kultūras un ekonomikas centrs. Šeit atrodas starptautiskā lidosta un tā ir nozīmīgs tūrisma centrs.

Tā ir vecākā Kenijas pilsēta (dibināta ap 900. gadu) un ir vēsturisks tirdzniecības centrs. 1331. gadā to apmeklēja Ibn Batūta, bet 1498. gadā - Vasko da Gama. Tā kā pilsēta atrodas stratēģiskā vietā, to iekarojuši arābi, irāņi, portugāļi un turki, līdz 1840. gadā tā kļuva par Zanzibāras sultāna īpašumu. 1895. gadā tā nokļuva britu valdījumā un līdz 1907. gadam bija Austrumāfrikas protektorāta galvaspilsēta līdz to nomainīja Nairobi.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mombasa.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Valodu uzskaitījums pēc pratēju skaita

Valodu lietojums pasaulē
**Valodu uzskaitījumā** iekļautas tās valodas, kuras prot vismaz 30 miljoni cilvēku. Vairāk nekā puse no pasaules iedzīvotājiem prot trīspadsmit izplatītākās valodas.

## Valodas pēc pratēju skaita

| Valoda | Pratēju skaits (miljonos) | % no kopējā pasaules iedzīvotāju skaita | Lietojums |
| --- | --- | --- | --- |
| Mandarīnu ķīniešu valoda *官話 / 官话* | 955 | 14,4% | Ķīna, Taivāna, Makao, Honkonga, Singapūra, Malaizija, Bruneja |
| Spāņu valoda *Español* | 405 | 6,15% | Spānija, Meksika, ASV, Argentīna, Bolīvija, Čīle, Kolumbija, Kostarika, Kuba, Dominika, Ekvadora, Salvadora, Gvatemala, Hondurasa, Nikaragva, Panama, Paragvaja, Peru, Puertoriko, Urugvaja, Venecuēla, Ekvatoriālā Gvineja, Rietumsahāra |
| Angļu valoda *English* | 360 | 5,43% | ASV, Kanāda, Lielbritānija, Īrija, Austrālija, Jaunzēlande, Dienvidāfrika, Singapūra, Malaizija, Indija, Honkonga un Nāciju Sadraudzības valstis |
| Hindi *हिन्दी* | 310 | 4,70% | Indija, Nepāla, Fidži |
| Bengāļu valoda *বাংলা* | 300 | 4,57 | Bangladeša, Indija |
| Arābu valoda *العربية* | 295 | 4,43% | Arābu valstu līgas valstis |
| Krievu valoda *Русский* | 260 | 2,33% | Krievija, Ukraina, Baltkrievija, Kazahstāna, Kirgizstāna, Tadžikistāna |
| Portugāļu valoda *Português* | 243 | 3,27% | Portugāle, Brazīlija, Angola, Kaboverde, Mozambika, Santome un Prinsipi, Gvineja-Bisava, Austrumtimora, Makao |
| Japāņu valoda *日本語* | 125 | 1,90% | Japāna |
| Pandžabu valoda *ਪੰਜਾਬੀ* | 102 | 1,44% | Indija, Pakistāna |
| Vācu valoda *Deutsch* | 89 | 1,39% | Vācija, Austrija, Beļģija, Luksemburga, Lihtenšteina, Šveice, Itālija |
| Javiešu valoda *ꦧꦱꦗꦮ* | 82 | 1,25% | Indonēzija |
| Malajiešu valoda *Bahasa Melayu* | 77 | 1,16% | Indonēzija, Malaizija, Bruneja, Singapūra |
| Telugu valoda *తెలుగు* | 76 | 1,15% | Indija |
| Vjetnamiešu valoda *తెలుగు* | 76 | 1,14% | Vjetnama |
| Korejiešu valoda *한국어* | 76 | 1,14% | Dienvidkoreja, Ziemeļkoreja |
| Franču valoda *Français* | 74 | 1,12% | Francija, Francijas aizjūras teritorijas, Kanāda, Šveice, Haiti, Luksemburga, Libāna, Gabona, Alžīrija, Mauritānija, Senegāla, Kotdivuāra |
| Marathu valoda *मराठी* | 73 | 1,10% | Indija |
| Tamilu valoda *தமிழ்* | 70 | 1,06% | Indija, Šrilanka, Singapūra, Malaizija, Mauritānija |
| Urdu *اُردُو* | 66 | 0,99% | Indija, Pakistāna |
| Persiešu valoda *فارسی* | 65 | 0,99% | Irāna, Afganistāna, Tadžikistāna |
| Turku valoda *Türkçe* | 63 | 0,95% | Turcija, Kipra |
| Itāļu valoda *Italiano* | 59 | 0,90% | Itālija, Šveice, Sanmarīno |
| Taju valoda *ภาษาไทย* | 56 | 0,85% | Taizeme |
| Gudžaratu valoda *ગુજરાતી* | 49 | 0,79% | Indija |
| Poļu valoda *Polski* | 40 | 0,61% | Polija |
| Puštu *پښتو*  | 39 | 0,58% | Afganistāna, Pakistāna |
| Kannadu valoda *ಕನ್ನಡ* | 38 | 0,58% | Indija |
| Malajālama 'മലയാളം | 38 | 0,57% | Indija |
| Sundu valoda *Basa Sunda* | 38 | 0,57 | Indonēzija |
| Hausu valoda *هَرْشَن هَوْسَ* | 34 | 0,52% | Nigērija |
| Oriju valoda *ଓଡ଼ିଆ* | 33 | 0,50% | Indija |
| Birmiešu valoda *mranma ca.ka* | 33 | 0,50% | Mjanma |
| Ukraiņu valoda *українська мова* | 30 | 0,46% | Ukraina |
# Muharams

| Muharama sākšanās un beigu datumi |
| --- |
| gads | sākums | beigas |
| 2013 | 5. novembris | 4. decembris |
| 2014 | 25. oktobris | 23. novembris |
| 2015 | 14. oktobris | 12. novembris |
| 2016 | 2. oktobris | 31. oktobris |
| 2017 | 21. septembris | 20. oktobris |
| 2018 | 11. septembris | 9. oktobris |
| 2019 | 31. augusts | 29. septembris |
| 2020 | 20. augusts | 17. septembris |
| 2021 | 10. augusts | 8. septembris |

**Muharams** (arābu: مُحَرَّم, *muḥarram*) ir pirmais mēnesis islāma kalendārā. Tas ir viens no četriem svētajiem mēnešiem. Burtiskā tulkojumā no arābu valodas mēneša nosaukums nozīmē ‘aizliegts’, ‘neatļauts’. Islāma kalendārs ir mēness kalendārs, tāpēc tas nesakrīt ar Gregora kalendāru. Katru gadu tas sākas citā datumā.
# Androīds

Japāņu izstrādāts aktoīds — androīda paveids
**Androīds** (sengrieķu: *ἀνδρός*, *andrós* un *εἶδος*, *eîdos* — ‘cilvēkam līdzīgs’) ir cilvēkam līdzīgs robots vai fizikāls modelis. Androīdus dažreiz sauc arī par humanoīdiem.

Alberts Lielais (dzīvoja 13. gadsimtā) tiek uzskatīts par pirmo cilvēku, kas rakstīja par androīdiem. Nozīmīga loma androīdu popularizēšanā ir 19. gadsimta franču rakstniekam Ogistam Vilē de Lilam-Adanam (*Auguste Villiers de l'Isle-Adam*). Viņš tos plaši apskatīja savā darbā "Nākotnes Ieva" (*L'Ève future*), aprakstot mākslīgo sievieti Adalī (*Hadaly*). Pirmos androīdus reālajā dzīvē izveidoja japāņi.

Androīdi ir plaši apskatīti zinātniskās fantastikas darbos. Dažviet tie ir kā roboti, bet citos darbos kā mākslīgi izveidotas bioloģiskas būtnes.
# Bronhīts

**Bronhīts** (latīņu: *bronchitis*) ir bronhu gļotādas iekaisums. Tam raksturīgs gļotādas pietūkums un pastiprināta gļotu izdalīšanās. Visvairāk ar bronhītu slimo vietās, kur ir mitrs un auksts klimats. Bez tam bronhīts bieži pievienojas citām vispārējām slimībām. Vīrieši slimo ar bronhītu biežāk nekā sievietes (daļēji to var izskaidrot ar smēķēšanu). Bronhīts var būt akūts un hronisks. Akūts bronhīts rodas sakarā ar akūtu infekciju. Visbiežāk sastopams gripozais bronhīts un ar citām akūtām respiratoriskām slimībām saistīts bronhīts. Bez tam akūts bronhīts var rasties pēc kodīgu gāzu vai putekļu ieelpošanas un būt pavadslimība garajam klepum, masalām, difterijai u.c.

## Simptomi

Bronhīta simptomi ir: sauss klepus, dedzinoša sajūta vai spiediena sajūta aiz krūšu kaula. Pēc dienas vai vēlāk parādās nedaudz krēpu, kas ir gļotaini strutainas, dzelteni zaļganā krāsā. Rodas nespēks, temperatūra var būt normāla vai paaugstināta — līdz 38°. Akūts bronhīts ilgst 7 — 14 dienas. Rūpīgi un laikus ārstēts, tas beidzas ar pilnīgu izveseļošanos. Iespējamas arī sāpes aiz krūšu kaula dziļi ieelpojot, ausu sāpes pēc klepošanas, arī iesnas. Ne vienmēr jābūt krēpām. Savukārt hronisks bronhīts ir viena no visvairāk izplatītajām elpošanas orgānu slimībām. Visbiežāk ar to slimo pieaugušie un veci cilvēki. Hroniskais bronhīts var izveidoties no neizārstēta akūta bronhīta. Hronisku bronhītu veicina arī dažādi toksiski arodfaktori, kas pastiprina bronhu gļotādas jutīgumu. Hroniskā bronhīta cēlonis var būt arī aptaukošanās un krūškurvja deformācija, jo tad ir traucēta plaušu ventilācija. Galvenie simptomi: klepus, krēpas un reizēm arī aizdusa (vēlākajos slimības periodos). Klepu pastiprina aukstums un mitrums, kā arī putekļaina gaisa ieelpošana. Neārstētam bronhītam var būt nopietnas komplikācijas: pneimoskleroze, plaušu emfizēma, bronhektāzes. Bez tam hroniskais bronhīts veicina plaušu karsoņa un bronhiālās astmas rašanos.

## Profilakse

Jānovērš visi kaitīgie faktori, kas var radīt bronhītu. Nozīme ir arī organisma norūdīšanai.

## Skatīt arī

* Plaušu karsonis
* Bronhiālā astma

## Ārējās saites

* Bronhīts| Medicīnas termins (latviski)
# Jirži Mencels[labot | labot pirmkodu]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Jirži Mencels *Jiří Menzel* |
| --- |
|  |
| Personīgā informācija |
| Dzimis | 1938. gada 23. februārī Prāga, Čehoslovākija ( Čehija) |
| Miris | 2020. gada 5. septembrī (82 gadi)  |
| Nodarbošanās | kinorežisors, teātra režisors, aktieris un scenārija autors |

 |

**Jirži Mencels** (čehu: *Jiří Menzel*, dzimis 1938. gada 23. februārī, miris 2020. gada 5. septembrī) bija čehu kinorežisors, teātra režisors, aktieris un scenāriju autors, čehu kino jaunā viļņa pārstāvis.

Mencela 1966. gada filma "Rūpīgi novēroti vilcieni" (*Ostře sledované vlaky*) pēc Bohumila Hrabala darba motīviem ieguva Oskara balvu kā labākā filma svešvalodā. 1969. gadā radītā *Skřivánci na niti* (*Larks on a String*) tika aizliegta, ieraudzīja dienas gaismu tikai 1990. gadā pēc komunisma režīma sabrukuma un ieguva Zelta lāci Berlīnes kinofestivālā. Par filmu *Konec starych casu* (1989) ieguva lobaka režisora balvu Monreālas pasaues filmu festivālā, bet par filmu *Obsluhoval jsem anglického krále* (*I Served the King of England*, 2006) Mencels ieguva FIPRESCI balvu Berlīnes kinofestivālā, kā arī vairākas citas starptautisku festivālu balvas.

Miris 2020. gada 5. septembrī 82 gadu vecumā no COVID-19 izraisītas pneimonijas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Jirži Mencels.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
# Vārānasī

| Vārānasī  |
| --- |
| pilsēta |
| वाराणसी |
|  |
|  |
| VārānasīRādīt kartē "Indija"VārānasīRādīt kartē "Utarpradēša" |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Indija |
| Štats |
Utarpradēša |
| Apgabals |
Vārānasī apgabals |
| Platība |
|  • pilsēta |
82,1 km2 |
| Augstums |
76 m |
| Iedzīvotāji
(2011) |
|  • pilsēta |
1 198 491 |
|  • blīvums |
14 638,4/km² |
|  • aglomerācija |
1 435 113 |
| Laika josla |
IST (UTC+5:30) |
| Pasta indekss | 221456 |
| Mājaslapa | www.nnvns.org |
|  **Vārānasī Vikikrātuvē** |

**Vārānasī** (sanskritā: वाराणसी, *Vārāṇasī*, izrunā: /ʋaːˈraːɳəsi/) ir pilsēta Indijas ziemeļos, Gangas upes kreisajā krastā Utarpradēšas štatā. Pilsēta ir zināma arī kā **Banārasa** un **Kāši**. Tā ir viena no vecākajām pasaules pilsētām, kas joprojām ir apdzīvota. Indijā tā ir senākā pilsēta. Vairākus gadsimtus Vārānasī bija Ziemeļindijas kultūras un reliģiskais centrs. Vārānasī ir hinduisma, budisma un džainisma svētā pilsēta. 2011. gadā Vārānasī dzīvoja 1,20 miljoni iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits sasniedza 1,44 miljonus.

26 km uz ziemeļrietumiem no Vārānasī centra atrodas Lāla Bahādura Šāstri starptautiskā lidosta.

## Vēsture

Vārānasī ir viena no vecākajām joprojām apdzīvotajām pilsētām pasaulē. 2. gadu tūkstotī p.m.ē. Vārānasī bija āriešu reliģijas un filozofijas centrs. 6. gadsimtā p.m.ē. Vārānasī bija Kāši valsts galvaspilsēta. 1194. gadā Vārānasī uz trim gadsimtiem pakļāva musulmaņi, tika iznīcināti daudzi hinduistu tempļi. 16. gadsimtā Mogulu impērijas valdnieks Akbars Lielais deva hinduistiem lielākas tiesības un līdz ar to Vārānasī atdzīvojās. Tomēr cits mogulu valdnieks Aurangzebs 17. gadsimta otrajā pusē atkal apspieda hinduistus. 18. gadsimtā Vārānasī kļuva par neatkarīgu valsti, bet pēc tam par daļu no Britu Indijas. 1910. gadā briti izveidoja Vārānasī štatu, bet 1947. gadā, kad Indija ieguva neatkarību, pilsēta tika iekļauta Utarpradēšas štatā.

## Ģeogrāfija

Vārānasī atrodas Indas-Gangas līdzenumā, Utarpradēšas štata dienvidaustrumos, Gangas upes kreisajā krastā.

Vārānasī valda mitrs subtropu klimats. No jūnija līdz septembrim ir musonu sezona, kad nolīst gandrīz visa gada norma. Pārējie mēneši ir sausi.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Vārānasī.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)
# Britu Indijas sadalīšana[labot | labot pirmkodu]

Dominējošās reliģijas Britu Indijā (1901)
**Britu Indijas sadalīšana** bija 1947. gadā veikta Lielbritānijas un Īrijas apvienotās karalistes kolonijas sadalīšana divās domīnijās — Indijas Domīnijā un Pakistānas Domīnijā.

Līdz 1947. gadam Britu Indija bija viena no lielākajām impērijām pasaulē, ko briti pārvaldīja vairāk nekā 200 gadus. Tomēr 20. gadsimta sākumā Indijas neatkarības kustība kļuva arvien spēcīgāka. Šo kustību vadīja dažādi politiskie spēki, piemēram, Indijas Nacionālais kongress, kuru vadīja Mahatma Gandijs un Džavāharlāls Nehru, kā arī Musulmaņu līga, kuru vadīja Mohameds Ali Džinna. Musulmaņu līga, pārstāvot lielu musulmaņu iedzīvotāju daļu, baidījās, ka neatkarīgā Indijā musulmaņu kopiena tiks politiski marginalizēta, jo hinduisti veidoja vairākumu. 1940. gadā Mohameds Ali Džinna ierosināja "divu nāciju teoriju", kuras pamatā bija uzskats, ka musulmaņi un hinduisti ir divas atšķirīgas nācijas, kurām vajadzētu izveidot atsevišķas valstis.

Pēc Otrā pasaules kara beigām Lielbritānija bija ekonomiski un politiski novājināta, kas paātrināja Indijas neatkarības piešķiršanu. 1947. gada jūnijā tika pieņemts lēmums sadalīt Britu Indiju divās neatkarīgās valstīs — vienā ar hinduistu vairākumu (Indija) un otrā ar musulmaņu vairākumu (Pakistāna). Sadalīšana tika īstenota saskaņā ar Redklifa līniju, kas tika noteikta, lai sadalītu Pendžābas un Bengālijas provinces. Tomēr sadalījums tika veikts steigā un bez skaidras pārraudzības, izraisot haosu un asinsizliešanu. Daudzi cilvēki nezināja, kurā valstī viņi paliks, līdz karte tika publiskota, izraisot masveida migrāciju.

Indijas un Pakistānas sadalīšana izraisīja vienu no lielākajiem piespiedu migrācijas viļņiem cilvēces vēsturē. Tiek lēsts, ka uz savu jaunizveidoto valstu teritorijām pārcēlās aptuveni 10—15 miljoni cilvēku. Musulmaņi pārcēlās uz Pakistānu, bet hinduisti un sikhi migrēja uz Indiju. Līdz ar šo pārvietošanos notika plaši reliģiski konflikti, kas izraisīja vairāk nekā miljona cilvēku nāvi. Indijas sadalīšana arī izraisīja neatrisinātas teritoriālas un politiskas problēmas, kas joprojām ietekmē Indijas un Pakistānas attiecības. Viena no galvenajām problēmām ir Kašmīras teritorijas jautājums, kas ir bijis cēlonis vairākiem kariem un pastāvīgai spriedzei starp abām valstīm.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Britu Indijas sadalīšana.

* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Alī ibn Abī Tālibs[labot | labot pirmkodu]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Alī ibn Abī Tālibs علي بن أﺑﻲ طالب |
| --- |
|  |
| Personīgā informācija |
| Dzimis | 601. gada 15. septembrī Kaaba, Mekā, Arābija |
| Miris | 661. gada 29. janvārī (59 gadi) Kūfā, Irāka |
| Nodarbošanās | kalifs |
| Vecāki | Abū Tālibs, Fātima bint Asada |
| Dzīvesbiedre | Fātima, pēc viņas nāves vēl vairākas sievas |
| Bērni | Huseins, Hasans un citi |

 |

**Alī ibn Abī Tālibs** (arābu: علي بن أﺑﻲ طالب, *ʿAlī ibn Abī Ṭālib*, izrunā: /ʕaliː ibn ʔæbiː t̪ˤɑːlib/, dzimis 601. gada 15. septembrī, miris 661. gada 29. janvārī) bija pēdējā islāma pravieša Muhameda znots (Fātimas vīrs) un ceturtais, pēdējais "Taisni vadītais kalifs". Viņš bija kalifs no 656. līdz 661. gadam. Alī ibn Abī Tāliba valdīšanas laikā musulmaņi sadalījās šiītos un sunnītos. Šiīti uzskata viņu par pirmo šiītu līderi un garīgo vadoni (imāmu).

Vadoties pēc musulmaņu avotiem, it īpaši pēc šiītu avotiem, Alī ir vienīgā persona, kas dzimusi musulmaņu svētajā vietā Kaabā. Saskaņā ar tradīciju Alī kļuva par otro cilvēku, kas pievērsās islāmam (pirmā bija Muhameda sieva Hadīdža). Viņš islāmam pievērsās 10 gadu vecumā.

Laulībā ar Muhameda meitu Fātimu viņam bija trīs dēli (Huseins, Hasans un Muksīns, kurš nomira bērnībā), kā arī divas meitas (Zainaba un Umma Kulsūma). Pēc Fātimas nāves Alī apprecējās vēl 8 vai 9 reizes, un šajās laulībās bija vēl vairāki bērni.

## Biogrāfija

Jusefa Abdinedžada glezna, kurā attēlota Alī ibn Abī Tāliba slepkavība
Alī dzīve, kas galvenokārt aprakstīta sunnītu un šiītu tekstos, tiek dalīta vairākos dažādos periodos, kuriem raksturīgi kādi noteikti notikumi. Viņa vecāki bija Abū Tālibs un Fātima bint Asada. Alī ir dzimis radžāba mēneša trīspadsmitajā dienā, tas ir, 601. gada 15. septembrī. Daudzos avotos, it īpaši šiītu rakstos, Alī tiek minēts kā vienīgais cilvēks, kurš dzimis Kaābā. Piecu gadu vecumā Alī ibn Abī Tālibu sāka audzināt Muhameds un viņa sieva Hadīdža, jo Alī tēvs kļuva nabadzīgs un nespēja vairs nodrošināt savu ģimeni. 10 gadu vecumā Alī pievērsās islāmam un tradicionāli viņš tiek uzskatīts par otro šādu personu aiz Muhameda sievas Hadīdžas.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Alī ibn Abī Tālibs.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)
# Iespiešana

Grāmatu iespiešana ap 1770. gadu
**Iespiešana** jeb **drukāšana** (no vācu: *drucken* — 'spiest (grāmatas)') ir tekstu un attēlu izgatavošana un pavairošana ar mehānisku vai elektroniski mehānisku iespiedmašīnu uz papīra vai cita materiāla uzklājot iespiedkrāsu. Iespiešana ļauj iegūt daudz vienādu tekstu un attēlu kopiju. Iespiešana radās kā veids, kā paātrināt grāmatu kopiju izgatavošanu. Sākumā grāmatu kopiju veidošana bija ļoti lēns process, jo notika teksta pārrakstīšana ar roku. Ar iespiedmašīnas izgudrošanu drukāšana kļuva ātrāka un vieglāka. Mūsdienās datorizēta iespiešana ar datoru ļauj radīt simtiem lappušu minūtē. Iespiešanu izmanto, lai radītu grāmatas, žurnālus, banknotes, kartes, plakātus, kartiņas un uzlīmes.

## Iespiešanas metodes

Visizplatītākā iespiešanas metode ir elektroniska drukāšana — digitālā iespiešana. Šajā metodē rakstnieks, redaktors vai maketētājs veido lappuses vai cita veida drukājamo informāciju datora ekrānā. Pēc tam ar lāzerprinteri informācija tiek izdrukāta uz papīra vai cita materiāla. Savukārt lielākais vairums no grāmatām ir izdrukātas izmantojot iespiedplates.

## Vēsture

Johans Gūtenbergs
Iespiešana, tāpat kā papīra ražošana, tika uzsākta Ķīnā vēl ilgi pirms tā kļuva par Eiropas ieguvumu. Taču tas nenozīmē, ka Eiropā ķīniešu izgudrojumi būtu tikuši tieši pārņemti. Iespiešanas tehnoloģijas apgūšana un ieviešana Eiropā notika lielā mērā neatkarīgi no Austrumiem. Samērā kvalitatīvu, iespiešanai piemērotu papīru Eiropā sāka izgatavot 14. gadsimtā.

Bez papīra un iespiedmašīnas izgudrošanas ne mazāka nozīme bija metālliešanas tehnoloģijas pilnveidošanai metalurģijā, kas ļāva atliet precīzākus metāla literus (burtus), tādējādi aizvietojot izgatavotos līdz šim no koka, kuru izgatavošana bija darbietilpīga, un tie nekalpoja ilgi.

Tāpat būtiska bija uz eļļas pamata izgatavotā iespiedkrāsas izgudrošana, kas nodrošināja iespiestā teksta lielāku noturību. Dimantu slīpētājs Johans Gūtenbergs (1398—1468) no Maincas ar saviem kolēģiem 1450. gadā šos dažādos jaunievedumus pirmo reizi salāgoja iespiedmašīnā. Eksperimenti ar iespiešanas tehnoloģiju turpinājās vēl vairākus gadus, līdz 1455. gadā parādījās pirmā grāmata (Bībele), kas bija iespiesta pilnībā tipogrāfiski.

Iespieddarbu skaits nākamajos gadu desmitos pieauga ļoti strauji. Lēš, ka ap 1500. gadu Eiropā ticis izdots apmēram 35 tūkstoši atsevišķu izdevumu, kas varētu būt ap 15—20 miljoniem kopiju.[*nepieciešama atsauce*] Vēl pēc gadsimta atsevišķu izdevumu skaits varētu būt pieaudzis līdz apmēram 150—200 tūkstošiem izdevumu, bet kopiju skaits varētu būt vismaz desmit reizes lielāks.[*nepieciešama atsauce*]

Virkne jaunievedumu tika ieviesti arī ar mērķi uzlabot teksta tehnisko kvalitāti. Florencē, balstoties uz Karolingu burtu dizainu, tika radīta jauns, daudz vienkāršāks iespiesto burtu tips.

Iespiešanas tehnoloģijas attīstībai bija arī nozīmīga loma renesanses kultūras un zinātnes sasniegumu izplatībai plašā sabiedrībā vēlīnos viduslaikos un arī vēlāk.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Iespiešana.
# IS-IS[labot | labot pirmkodu]

**Intermediate system to intermediate system (IS-IS)** ir maršrutēšanas protokols, paredzēts lietošanai autonomajās sistēmās iekšienē. *IS-IS* ir īpaši populārs lielu Interneta pakalpojumu sniedzēju (IPS) tīklos.

*IS-IS* pieder pie OSI modeļa protokoliem. Tā analogs TCP/IP protokolu saimē ir OSPF.

## Skatīt arī

* IEEE 802.1aq - Shortest Path Bridging (SPB)

## Ārējās saites

* RFC 1142 - OSI IS-IS Intra-domain Routing Protocol