Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Manāma[labot | labot pirmkodu]

| Manāma  |
| --- |
| pilsēta |
| المنامة |
|  |
| Manāma 2009. gadā |
| ManāmaManāmaRādīt kartē "Bahreina"Rādīt kartē "Āzija"Rādīt visas |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |
Bahreina |
| Muhāfaza |
Galvaspilsētas |
| Administrācija |
|  • Gubernators |
Hamads bin Īsa el Halīfa |
| Platība |
|  • pilsēta |
30 km2 |
| Iedzīvotāji
(2012) |
|  • pilsēta |
297 502 |
|  • blīvums |
5 249,1/km² |
|  • aglomerācija |
329 510 |
| Laika josla |
UTC+3 (UTC+3) |
| Mājaslapa | www.capital.gov.bh |
|  **Manāma Vikikrātuvē** |

**Manāma** (arābu: المنامة, *al-Manāma*) ir Bahreinas lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta, kas ietilpst Galvaspilsētas muhāfazā. Manāmā dzīvo aptuveni 155 tūkstoši iedzīvotāju. Manāma ir pieminēta islāma tekstos jau 1300. gados. No 1521. līdz 1602. gadam tā bija Portugāles pakļautībā, bet no 1602. līdz 1783. gadam Persijas pakļautībā. Par Bahreinas galvaspilsētu Manāma kļuva 1971. gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Manāma.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Nakše Džahānas laukums[labot | labot pirmkodu]

| Nakše Džahānas laukums |
| --- |
|
میدان نقش جهان |
|  |
| Nakše Džahānas laukumsRādīt kartē "Irāna"Nakše Džahānas laukumsRādīt kartē "Āzija" |
| Vispārīga informācija |
| Atrašanās vieta |  Isfahāna, Isfahānas ostāns, Irāna |
| Koordinātas | ﻿ / ﻿ |
|  |
|
UNESCO Pasaules mantojuma objekts |
| *Oficiālais nosaukums: Imāma laukums, Isfahāna* |
| Tips |
Kultūra |
| Kritērijs |
i, v, vi |
| Iekļauts |
1979. gads |
| Aizsardzības nr. |
115 |
| Valsts |  Irāna |
|  |

Nakše Džahānas laukums
**Nakše Džahānas laukums** (persiešu: میدان نقش جهان) jeb **Imāma laukums** (*Piazza dei Miracoli*) ir 560 x 160 metrus liels 17. gadsimtā izbūvēts laukums Irānas pilsētas Isfahānas centrā. 1979. gadā laukuma komplekss tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Laukuma ansamblis uzcelts no 1598. līdz 1629. gadam un ir Sefevīdu arhitektūras paraugs. Laukuma rietumu pusē atrodas 1597. gadā celtā Ālī Kāpū pils, bet austrumu pusē 169. gadā uzceltā Šeiha Lotfollas mošeja. Ziemeļu daļā ir vēsturiskie vārti uz Isfahānas Lielo bazāru. Laukums tika izbūvēts pēc Abāsa I pavēles, kad valsts galvaspilsēta tika pārcelta no Gazvīnas uz Isfahānu.

## Galerija

* Šeiha Lotfollas mošeja
* Ālī Kāpū pils
* Vārti uz Lielo bazāru
*
*

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nakše Džahānas laukums.
# Līča arābu valstu sadarbības padome

Līča sadarbības padomes karogs
Līča sadarbības padomes valstu teritorija
Līča arābu valstu sadarbības padome (GCC) iepretī citām pasaules muitas savienībām
**Līča arābu valstu sadarbības padome** (arābu: مجلس التعاون لدول الخليج العربية‎, *Majlis at taʿāwun li duwal al khalīj al ʿArabiyya*; angļu: *Cooperation Council for the Arab States of the Gulf, CCASG*) jeb **Līča sadarbības padome** (LSP) (angļu: *Gulf Cooperation Council, GCC*) ir sešu Arābijas pussalas valstu sadarbības organizācija.

Līča sadarbības padomi 1981. gada 25. maijā Abū Dabī dibināja Apvienotie Arābu Emirāti, Bahreina, Katara, Kuveita, Saūda Arābija un Omāna. Tās sadarbojas ārpolitikā un militārajā jomā, 2005. gadā tās noslēdza muitas savienību un plānoja ieviest kopēju valūtu.

## Dalībvalstis (2014)

| Valsts | Galvaspilsēta | Iedzīvotāju skaits | Platība (km²) | IKP (2012) (miljoni USD) | IKP uz iedzīvotāju (2012) (USD) | Valūta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Bahreina | Manama | 1 234 571 (2010) | 716 | 27 792 | 24 141 | Bahreinas dinārs |
|  Katara | Doha | 1 699 435 (2010) | 11 437 | 195 628 | 106 394 | Kataras riāls |
|  Kuveita | Kuveita | 2 818 042 (2012) | 17 818 | 173 424 | 45 824 | Kuveitas dinārs |
|  Omāna | Maskata | 2 845 000 (2010) | 309 500 | 76 464 | 24 765 | Omānas riāls |
|  Saūda Arābija | Rijāda | 27 136 977 (2010) | 2 240 000 | 727 307 | 25 085 | Saūda Arābijas riāls |
|  Apvienotie Arābu Emirāti | Abū Dabī | 6 888 888 (2010) | 83 600 | 358 940 | 64 840 | AAE dirhems |

## Kandidātvalstis

* Jemena
* Jordānija
* Maroka

## Atsauces
# Rafaha

Iznīcināta mošeja pilsētā
**Rafaha** ir pilsēta Palestīniešu pašpārvaldes Gazas joslā. 2017. gadā Rafahā dzīvoja vairāk nekā 171 tūkstotis iedzīvotāju. Kopš 2007. gada jūnija to kontrolē Hamās organizācija.

Palestīnas vienīgā lidosta, Jasira Arafata starptautiskā lidosta, atrodas uz dienvidiem no pilsētas. Izraēla to iznīcināja 2001. gadā pēc Al-Aksas intifādes sākuma.

Pilsētas dienvidu daļā atrodas Ēģiptes un Gazas robežšķērsošanas punkts. Līdz brīdim, kad Hamās 2007. gadā pārņēma Gazas joslu, šo robežšķērsošanas punktu kontrolēja Izraēla un Eiropas Savienība. Paralēla robežšķērsošanas vieta ir Kerem-Šaloma.

## Ģeogrāfija

Pilsēta atrodas Negeva tuksneša ziemeļos, Sīnāja pussalā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rafaha.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
# Izlūkošana[labot | labot pirmkodu]

**Izlūkošana** ir informācijas vākšana, analīze un interpretācija, lai iegūtu stratēģisku priekšstatu par pretinieku, draudiem vai citām interesējošām situācijām. Šo procesu izmanto militārās, valdības un korporatīvās struktūras, lai pieņemt informētus lēmumus. Izlūkošana var iekļaut dažādus informācijas avotus un metodes, piemēram, cilvēku izlūkošanu, signālu izlūkošanu, elektronisko izlūkošanu, ģeogrāfisko izlūkošanu un atklāto avotu izlūkošanu.

## Nacionālā drošība

Nacionālās drošības izlūkošana ir vērsta uz valsts aizsardzību pret ārējiem un iekšējiem draudiem. Tā ietver informācijas vākšanu par potenciālajiem teroristu draudiem, ārvalstu spiegošanas aktivitātēm un citām darbībām, kas var apdraudēt valsts drošību. Galvenie uzdevumi ir:

* Identificēt un novērst terorisma draudus.
* Izsekot ārvalstu spiegošanas aktivitātes.
* Analizēt potenciālos militāros un kibernētiskos uzbrukumus.

## Militārā izlūkošana

Militārās izlūkošanas mērķis ir nodrošināt militārās vadības informāciju, kas nepieciešama efektīvai plānošanai un operāciju veikšanai. Tas ietver informācijas vākšanu par pretinieku spēkiem, viņu tehniskajām spējām, taktiku un stratēģiju. Galvenie uzdevumi ir:

* Vērtēt pretinieka spēkus un viņu izvietojumu.
* Izprast pretinieka taktiskos un stratēģiskos plānus.
* Nodrošināt operatīvo atbalstu misiju veikšanai.

## Ekonomiskā izlūkošana

Ekonomiskās izlūkošanas mērķis ir analizēt ekonomiskos faktorus un apdraudējumus, kas var ietekmēt valsts vai uzņēmumu intereses. Tas ietver konkurentu analīzi, tirgus tendenču pētīšanu un ekonomisko draudu novērtēšanu. Galvenie uzdevumi ir:

* Analizēt starptautiskās tirdzniecības un ekonomiskās tendences.
* Vērtēt konkurentu stratēģijas un aktivitātes.
* Identificēt ekonomiskos draudus un iespējas.

## Pretizlūkošana

Pretizlūkošanas mērķis ir identificēt un neitralizēt pretinieka izlūkošanas darbības, kas var apdraudēt valsts vai uzņēmuma drošību. Tas ietver spiegošanas mēģinājumu atklāšanu, informatoru tīklu izveidi un draudu analīzi. Galvenie uzdevumi ir:

* Izsekot un identificēt spiegošanas aktivitātes.
* Neitralizēt pretinieka izlūkošanas tīklus.
* Aizsargāt konfidenciālu informāciju un stratēģiskos aktīvus.

## Kriminālā izlūkošana

Kriminālās izlūkošanas mērķis ir cīņa pret organizēto noziedzību, narkotiku tirdzniecību, cilvēku tirdzniecību un citiem noziedzīgiem tīkliem. Tas ietver informācijas vākšanu un analīzi, lai izprastu noziedzīgo grupu struktūru un darbības. Galvenie uzdevumi ir:

* Izmeklēt un atklāt organizēto noziedzību.
* Identificēt un novērst narkotiku un cilvēku tirdzniecības tīklus.
* Nodrošināt tiesībsargājošo iestāžu atbalstu operāciju veikšanā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Izlūkošana.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Mazais zēns[labot | labot pirmkodu]

Pēckara "Mazā zēna" modelis
**"Mazais zēns"** (angļu: *Little Boy*) ir atombumbas, kas tika nomesta un uzspridzināta virs Hirosimas Otrā pasaules kara laikā, koda vārds. Tā bija 4400 kg smaga, 3 m gara, tās diametrs bija 71 cm. Tajā bija 64 kg urāna-235.

"Mazo zēnu" 1945. gada 6. augustā virs Hirosimas nogādāja pulkvedis Pols Tibetss un kapteinis Roberts Lūiss ar *Boeing B-29 Superfortress* *Enola Gay* bumbvedēju. Atombumba tika izmesta virs Hirosimas no 9360 m augstuma un 580 m augstumā tā tika uzspridzināta. Šī bija pirmā atombumba, kas tika izmantota kā ierocis. Otra — "Resnais vīrs" — tika nomesta virs Nagasaki trīs dienas vēlāk. "Mazais zēns" eksplodēja ar 16 TNT kilotonnu lielu enerģiju. Dažādos neatkarīgos avotos tiek norādīts, ka 1945. gada decembrī no atombumbas sprādziena bija miruši 90 000—166 000 cilvēku. Sprādziena rezultātā tika iznīcināti vairāk nekā 50% pilsētas ēku.

Iespējams, atombumba tika nosaukta Franklina Rūzvelta vārdā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Austrumāfrikas Savienība[labot | labot pirmkodu]

EAC karte**Austrumāfrikas Savienība** (angļu: *East African Community*, *EAC*) ir starpvaldību organizācija, kurā ietilpst astoņas Austrumāfrikas valstis: Burundija, Dienvidsudāna, Kenija, Kongo Demokrātiskā Republika, Ruanda, Somālija, Tanzānija un Uganda. Šī organizācija tika izveidota ar mērķi veicināt ekonomisko, politisko un sociālo integrāciju starp dalībvalstīm.

EAC tika dibināta 1967. gadā, bet sabruka 1977. gadā iekšēju domstarpību dēļ. Tā tika atjaunota 2000. gadā ar jaunu līgumu starp Keniju, Tanzāniju un Ugandu. Vēlāk pievienojās Ruanda un Burundija 2007. gadā, kā arī Dienvidsudāna 2016. gadā. 2022. gadā organizācijai pievienojās Kongo Demokrātiskā Republika, 2024. gadā — Somālija.

EAC plāno turpināt paplašināšanos un padziļināšanu integrācijas procesos, ar mērķi izveidot Austrumāfrikas Federāciju, kas būtu politiska un ekonomiska savienība ar kopēju valūtu un valdību.

## Struktūra

EAC ir vairākas institūcijas, kas palīdz īstenot tās mērķus, tostarp:

* EAC Asambleja: Likumdošanas orgāns.
* EAC Ministru padome: Lēmumu pieņemšanas orgāns.
* EAC Tiesa: Tiesu sistēma, kas risina strīdus starp dalībvalstīm un nodrošina tiesību aktu ievērošanu.
* EAC Sekretariāts: Administratīvā vienība, kas atbild par ikdienas darbību koordinēšanu.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Austrumāfrikas Savienība.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Krievijas Federācijas Drošības padome

Krievijas Federācijas Drošības padome|
Совет безопасности Российской Федерации |
| Krievijas Federācijas Drošības padomes emblēma. |
| Aģentūras pārskats |
| Izveidota |
1992. gada 5. marts |
| Priekštece | * PSRS Drošības padome
 |
| Jurisdikcija |
Krievija |
| Galvenā mītne |
Maskava, Krievija |
| Iestādes vadītājs(-i) | * Priekšsēdētājs, Prezidents Vladimirs Putins
* Priekšsēdētāja vietnieks, Dmitrijs Medvedevs
* Sekretārs, Nikolajs Patruševs
 |
| Mājaslapa | scrf.gov.ru |

**Krievijas Federācijas Drošības padome (KFDP)** (krievu: *Совет Безопасности Российской Федерации*) ir 1992. gadā dibināta Krievijas Federācijas (KF) prezidenta administrācijas konsultatīva, lēmumus nepieņemoša institūcija, kuru vada Krievijas Federācijas prezidents.

Drošības padome sagatavo Valsts prezidenta lēmumus valsts drošības jautājumos. Gatavojoties Krievijas bruņoto spēku iebrukumam Ukrainā, 2022. gada 21. februārī prezidents Vladimirs Putins sasauca Drošības padomi. Par Drošības padomes sēdes oficiālo iemeslu uzdeva pašpasludināto Luhanskas un Doneckas tautas republiku atzīšanu. Putins paziņoja, ka vairs nesaskata iespējas realizēt Minskas vienošanās par kara izbeigšanu Ukrainā.

## Pastāvīgie locekļi (2023)

1. Vladimirs Putins, KF prezidents un KFDP priekšsēdētājs
2. Dmitrijs Medvedevs, KFDP priekšsēdētāja vietnieks
3. Nikolajs Patruševs, KFDP sekretārs
4. Aleksandrs Bortņikovs, FSB direktors
5. Sergejs Nariškins, Ārējās izlūkošanas dienesta (SVR) direktors
6. Mihails Mišustins, KF premjerministrs
7. Sergejs Lavrovs, Ārlietu ministrs
8. Sergejs Šoigu, Aizsardzības ministrs
9. Vladimirs Kolokoļcevs, Iekšlietu ministrs
10. Vjačeslavs Volodins, KF Valsts domes priekšsēdētājs
11. Valentīna Matvijenko, KF Federācijas padomes priekšsēdētāja
12. Sergejs Ivanovs, KF prezidenta pilnvarotais dabas aizsardzības, ekoloģijas un transporta jautājumos
13. Antons Vaino, KF prezidenta administrācijas vadītājs

## Atsauces
# Oleksijs Rezņikovs

| **Oleksijs RezņikovsОлексій Юрійович Резніков* |
| --- |
|  |
|  |
|  |
|
17. Ukrainas aizsardzības ministrs |
|  |
| **Amatā** 2021. gada 4. novembrī — 2023. gada 5. septembrī |
| Prezidents |
Volodimirs Zelenskis |
| Premjerministrs |
Deniss Šmihaļs |
| Priekštecis |
Andrijs Tarans |
| Pēctecis |
Rustems Umerovs |
|  |
|
Ukrainas premjerministra vietnieks Īslaicīgi okupēto teritoriju reintegrācijas ministrs |
|  |
| **Amatā** 2020. gada 4. martā — 2021. gada 3. novembrī |
| Premjerministrs |
Deniss Šmihaļs |
| Priekštecis |
Oksana Koļada |
| Pēctecis |
Irina Vereščuka |
|  |
|

---

 |
| Dzimšanas dati |
1966. gada 18. jūnijā  Ļviva, Ukrainas PSR (tagad  Ukraina) |
| Profesija |
jurists, politiķis |
| Augstskola |
Ļvivas Universitāte |
| Paraksts |  |

**Oleksijs Rezņikovs** (ukraiņu: *Олексій Юрійович Резніков*; dzimis 1966. gada 18. jūnijā Ļvivā) ir Ukrainas jurists un politiķis. Bijis Ukrainas aizsardzības ministrs no 2021. līdz 2023. gadam.

## Politiskā karjera

Rezņikovs strādājis Kijivas administrācijā — bijis Kijivas pilsētas domes mēra vietnieks-sekretārs no 2014. gada jūnija līdz 2015. gada decembrim, un Kijivas pilsētas administrācijas vadītāja vietnieks no 2016. līdz 2018. gadam.

No 2015. līdz 2016. gadam Rezņikovs bija Ukrainas Nacionālās delegācijas vadītājs Eiropas Padomes Vietējo un reģionālo pašvaldību kongresā. 2020. gada 5. maijā prezidents Volodimirs Zelenskis viņu izvēlējās par Ukrainas pārstāvi trīspusējās kontaktgrupas Politikas apakšgrupā. Kontaktgrupa risināja jautājumus par Donbasa kara noregulējumu.

2020. gada 4. martā Rezņikovs kļuva par premjerministra vietnieku, Ukrainas Īslaicīgi okupēto teritoriju reintegrācijas ministru Denisa Šmihaļa valdībā. 2021. gada 4. novembrī kļuva par Ukrainas aizsardzības ministru.

Pēc armijas iepirkuma skandāliem Ukrainas Aizsardzības ministrijā 2023. gada 3. septembrī Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis paziņoja, ka pieņēmis lēmumu par Oleksija Rezņikova atbrīvošanu no aizsardzības ministra amata. Zelenskis savā paziņojumā norādīja, ka ministrijai ir nepieciešama jauna pieeja un cits formāts mijiedarbībā gan ar militārpersonām, gan sabiedrību kopumā, un izvirzīja amatam Rustemu Umerovu.

## Personīgās aizraušanās

Rezņikovs piedalījies trofeju un rallijreidos, nodarbojas ar niršanu, tenisu un slēpošanu. Uzņēmis amatieru īsfilmas *People-quad* un *People-ATV: Elusive Again*. Veicis vairāk nekā 260 niršanas, 163 lēcienus ar izpletni un desmitiem tūkstošu kilometrus ar motorizētiem visurgājējiem pa nelīdzenu reljefu.

2009. gadā viņš piedalījās *Silk Way* Dakaras rallijā kā otrais pilots un stūrmanis. Rallijs norisinājās trīs valstu (Krievijas, Kazahstānas un Turkmenistānas) teritorijā un Karakuma tuksnesī.

Divkārtējs Ukrainas trofeju reida sudraba medaļas ieguvējs (2011–2012); Ukrainas trofeju reida čempions (2013); Ukrainas sporta meistars motosportā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Oleksijs Rezņikovs.
# Kreminna

| Kreminna  |
| --- |
| pilsēta |
| *Кремінна* |
|  |
|  |
|

|  |
| --- |
|  **Ģerbonis** |

 |
| KreminnaKreminna Ukrainas kartē |
| KreminnaKreminna Luhanskas apgabala kartē |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Ukraina |
| Apgabals |
Luhanskas apgabals |
| Rajons |
Kreminnas rajons |
| Dibināta |
1679. gadā |
| Pilsēta no |
1938. gada |
| Platība |
|  • Kopējā |
15,72 km2 |
| Iedzīvotāji
(2021) |
|  • kopā |
18 417 |
|  • blīvums |
1 281/km² |
| Laika josla |
EET (UTC+2) |
|  • Vasaras laiks (DST) |
EEST (UTC+3) |
| Pasta indekss | 92900—92905 |
| Tālruņu kods |
+380 6454 |
| Mājaslapa | krem-rada.at.ua |
|  **Kreminna Vikikrātuvē** |

**Kreminna** (ukraiņu: *Кремінна*) ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, Kreminnas rajona centrs. Izvietojusies apgabala rietumos, Krasnas upes krastos netālu no tās ietekas Siverskijdonecā. Kreminnas pilsētas padomei pakļauti Žitļivkas, Kuzmines, Stara Krasņankas un Červona Dibrovas ciemi.

## Vēsture

Apdzīvoto vietu kā slobodu 1679. gadā dibinājuši Donas kazaki. 1688. gadā slobodā izvietojās viena no Izjumas kazaku pulka sotņām. No 19. gadsimta sākuma līdz 20. gadsimta sākumam te bāzējās Hluhivas kazaku pulks un apdzīvoto vietu sauca par **Novohluhivu(Новоглухів)*. 1825. gadā Novohluhivas apkaimē tika uzietas akmeņogļu iegulas, bet to rūpnieciska apguve tika uzsākta tikai 1893. gadā. 1932. gadā Kreminnas mežā tika izveidots nacionālais rezervāts, bet 1938. gadā Kreminnai piešķirts pilsētas statuss. Mūsdienās mašīnbūves un pārtikas rūpniecības centrs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Kreminna.
# Odincova[labot | labot pirmkodu]

| Odincova  |
| --- |
| pilsēta |
| *Одинцово* |
|  |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| OdincovaOdincovaOdincovaRādīt kartē "Krievijas Eiropas daļa"Rādīt kartē "Maskavas apgabals"Rādīt kartē "Krievija"Rādīt visas |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |
Krievija |
| Federācijas subjekts |
Maskavas apgabals |
| Municipālais rajons |
Odincovas |
| Pirmoreiz minēta |
1470 |
| Dibināta |
1957 |
| Platība |
|  • Kopējā |
19,60 km2 |
| Iedzīvotāji
(2015) |
|  • kopā |
141 429 |
|  • blīvums |
7 215,8/km² |
| Laika josla |
UTC+3 (UTC+3) |
| Mājaslapa | www.odintsovo-gorod.ru |
|  **Odincova Vikikrātuvē** |

**Odincova** (krievu: *Одинцово*) ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Odincovas rajona administratīvais centrs un šī rajona lielākā apdzīvotā vieta. Tajā dzīvo 141 tūkstotis iedzīvotāju. Cauri pilsētai iet šoseja A100, bet pilsētas dienvidu robeža savienojas ar federālo autoceļu M1. Pilsēta ir sadalīta 15 mikrorajonos.

## Vēsture

Odincovas apkaimē ir saglabājušies vairāki arheoloģiskie pieminekļi. Arheoloģiskajos izrakumos tika atrasti kaula bultu uzgaļi, keramisko izstrādājumu lauskas, rotaslietas un mamuta kauli.

Pilsēta savu nosaukumu aizguvusi no kņaza Dmitrija Donska bajāra Andreja Odincova, kura dzimtai arī piederējusi šī zeme. 1470. gadā izveidojās Odincovas ciems. 1870. gadā līdz ar dzelzceļa līnijas Maskava—Smoļenska izveidi, Odincovā sāka dzīvot dzelzceļa strādnieki un savu darbu uzsāka vairāki ķieģeļu cepļi.

No 1891. līdz 1892. gadam Odincovā dzīvoja krievu dzejnieks Valērijs Brjusovs. 1920. gadā ciematā darbu uzsāka pamatskola. Cepļi tika pārvērsti par rūpnīcām un Odincova kļuva par strādnieku ciematu ar izaugsmi pilsētas virzienā. Otrā pasaules kara laikā ķieģeļu rūpnīcā ražoja pretkājnieku un prettanku mīnas, savukārt sadzīves ķīmijas kombināts izgatavoja speciālās maskēšanās krāsas, bet mēbeļu kombināts — kastes lādiņiem un patronām.

1957. gada 17. jūlijā Odincovai piešķīra pilsētas tiesības. 1965. gadā pilsētā iekļāva vairākus apkārtējos ciemus.

## Ekonomika

Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju strādā Maskavā. Pilsēta atrodas laku krāsu rūpnīca, ugunsizturīgu izstrādājumu rūpnīca (bijusī ķieģeļu rūpnīca), metālkonstrukciju rūpnīca, kā arī kokapstrādes uzņēmumi. Odincovas rajonā atrodas konditorejas rūpnīca, kas pieder koncernam *Mars*.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Odincova.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* Oficiālā pilsētas mājaslapa Arhivēts 2016. gada 4. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
# Infekcijas slimība[labot | labot pirmkodu]

Malārijas plazmodiji ir vieni no infekcijas slimību ierosinātājiem
**Infekcijas slimība** ir slimība, kuru izraisa infekcija — patogēnu bioloģisku aģentu nokļūšana saimnieka organismā. Infekcijas slimības, ar kurām slimo tikai cilvēki, sauc par antroponozēm, bet tās dzīvnieku slimības, ar kurām var saslimt arī cilvēks, — par antropozoonozēm. Vairums infekcijas slimības ir lipīgas, tāpēc tās dažreiz sauc arī par **lipīgajām slimībām** vai **transmisīvajām slimībām**. Infekcijas slimībām parasti izšķir inkubācijas periodu, prodromālo periodu, slimības galveno parādību periodu un rekonvalescences periodu. Pēc infekcijas lokalizācijas un mehānisma tās iedala elpošanas ceļu, zarnu, asins un ādas infekcijas slimībās.

Infekcijas slimību ārstus un pētniekus sauc par **infektologiem**.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Infekcijas slimība.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
# T-72[labot | labot pirmkodu]

|  |
| --- |
|  *Т-72Б3* parādē Maskavas Sarkanajā laukumā |
|  |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 3 |
| Garums | 6,9 m |
| Platums | 3,6 m |
| Augstums | 2,2 m |
| Masa | 41,5 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | Kompozītmateriālu bruņas ar papildus reaktīvām bruņām |
| Pamatbruņojums | 125 mm lielgabals |
| Sekundārais bruņojums | 7,62 mm un 12,7 mm ložmetēji |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | 12-cilindru dīzeļdzinējs 840 ZS |
| Ātrums uz ceļa | 60 km/h |
| Jauda/masa | 13,9 kW/t |
| Maks. attālums | 450 km |

T-72 Урал ir Padomju armijas, vēlāk Krievijas Bruņoto spēku galvenais tanks, ko Ņižņijtagilas uzņēmums *Uralvagonzavod* (*Уралвагонзавод*) sāka ražot 1972. gadā kā galvenā tanka T-64 nākamo versiju līdztekus gāzu turbīnas tankam T-80.

Tanku būvēja arī Polijas, Čehoslovākijas, Dienvidslāvijas un Indijas tanku rūpnīcās un lielā skaitā pārdeva Sīrijas, Lībijas, Irānas un Irākas bruņotajiem spēkiem. To plaši izmantoja 1982. gada Libānas karā, Pirmajā un Otrajā Persijas līča karā, Dienvidslāvijas karos kā arī Krievijas—Ukrainas karā.

Tanka modifikācijas T-72M1 eksporta cena 1992. gadā bija aptuveni 1,2 miljoni ASV dolāru, bet ar munīciju un rezerves daļām vienības cena bija aptuveni 1,8 miljoni ASV dolāru.

Līdz 2005. gadam izgatavoja ap 20 000 T-72, no tiem Krievijas Federācijas bruņotajos spēkos līdz 2022. gada iebrukumam Ukrainā bija aptuveni 9 200 eksemplāru.

## Skatīt arī

* Tips 98

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: T-72.
# Trollis (internets)[labot | labot pirmkodu]

Piktogramma, kas aicina neielaisties diskusijās ar troļļiem
**Trollis** (no angļu: *troll*) jeb **āzētājs** ir vienkāršrunas apzīmējums personai, kas internetā (sociālajos medijos, interneta forumos un tērzētavās) tīši izplata musinošas, nepatiesas un ar tēmu nesaistītas ziņas ar nodomu izprovocēt citus dalībniekus uz emocionālu reakciju, manipulēt ar viņu uztveri vai citādi traucēt diskusijas normālu norisi.

## Atsauces
# Iravadi

| Iravadi |
| --- |
| **birmiešu: ဧရာဝတီမြစ်** |
|   |
| iztekaieteka  |
| **Satekupes** | Nmai, Mali ﻿ / ﻿ |
| **Ieteka** | Andamanu jūra ﻿ / ﻿ |
| **Baseina valstis** |  Mjanma  Indija |
| **Garums** | 2288 km |
| **Iztekas augstums** | 147 m |
| **Ietekas augstums** | 0 m |
| **Vidējā caurtece** | 15 112 m³/s  |
| **Baseina platība** | 404 200 km²  |
| **Galvenās pietekas** | Čhindvina |
|  **Iravadi Vikikrātuvē** |

**Iravadi** (birmiešu: ဧရာဝတီမြစ်, *erawa.ti mrac*, izrunā: /ʔèjàwədì mjɪʔ/) ir upe Dienvidaustrumāzijā, Mjanmā. Tā plūst no Mjanmas ziemeļiem uz dienvidiem un ietek Andamanu jūrā. Tā ir Mjanmas lielākā un saimnieciski nozīmīgākā upe. Iravadi baseina platība ir 404,2 tūkstoši km2, kas aizņem lielu daļu no Mjanmas valsts. Upē dzīvo tādas apdraudētas dzīvnieku sugas kā Iravadi delfīns un Gangas haizivs.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Iravadi.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)