Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Polijas—Lietuvas karš

Zilā līnija rāda Polijas fronti 1920. gada maijā
**Polijas—Lietuvas karš** (lietuviešu: *Lenkijos—Lietuvos karas*) bija bruņots konflikts starp Poliju un Lietuvu 1919.—1920. gadā par Viļņas apgabalu un citām teritorijām.

Karš beidzās ar 1920. gada 7. oktobrī parakstīto Suvalku vienošanos. Ar šo vienošanos tika noslēgts pamiers un noteiktas robežas starp Poliju un Lietuvu, Viļņas apgabals tika pievienots Polijai. 1926. gadā reģiona teritorijā tika izveidota Viļņas vojevodiste.

Lietuva neatzina apgabala aneksiju un līdz 1938. gadam neuzturēja diplomātiskās attiecības ar Poliju.

1939. gada 10. oktobrī pēc Polijas valsts likvidācijas PSRS nodeva Viļņu un daļu no Viļņas apgabala neatkarīgajai Lietuvai. Lietuvas PSR 1940. gada oktobrī pievienoja vēl nelielu daļu Viļņas apgabala, kas 1939. gadā tika pievienota Baltkrievijas PSR.

## Ārējās saites
# Boeing B-52 Stratofortress

*Boeing B-52 Stratofortress*| *B-52H* lidmašīna no Barksdeilas gaisa spēku bāzes lido virs Teksasas |
| Tips |
stratēģiskais bumbvedējs |
| Valsts |  ASV |
| Ražotājs | *Boeing* |
| Pirmais lidojums |
1952. gadā |
| Statuss |
ekspluatācijā |
| Primārais lietotājs |
ASV Gaisa spēki |
| Ražošanā |
1952—1962 |
| Skaits |
744 |
| Modifikācijas | *B-52A*, *B-52B*, *B-52C*, *B-52D*, *B-52E*, *B-52F*, *B-52G*, *B-52H* |

Boeing B-52 Stratofortress ir ASV uzņēmuma *Boeing* izstrādāts tālas darbības stratēģiskais reaktīvais bumbvedējs, kas paredzēts gan parasto, gan kodolieroču nogādāšanai līdz mērķiem. Lidmašīna aprīkota ar astoņiem turboreaktīvajiem dzinējiem un ir viena no ilgāk ekspluatētajām militārajām lidmašīnām aviācijas vēsturē.

*B-52* pirmais lidojums notika 1952. gadā, bet ASV Gaisa spēku dienestā tā kalpo no 1955. gadā. Lidmašīna aktīvi izmantota Aukstā kara laikā, kā arī vairākos militāros konfliktos, tostarp Vjetnamas karā, Persijas līča karā un mūsdienu militārajās operācijās.

Kopumā saražotas 744 *B-52* lidmašīnu dažādas modifikācijas. Pašlaik ekspluatācijā palikusi modernizētā versija *B-52H*, kuru paredzēts uzturēt dienestā vismaz līdz 2050. gadiem, padarot *B-52* par vienu no visilgāk izmantotajiem kaujas lidaparātiem pasaulē.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Boeing B-52 Stratofortress.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Plaušu vēzis

Plaušu vēzis.
**Plaušu vēzis** ir nekontrolēta šūnu pieauguma slimība plaušu audos. Šāds šūnu pieaugums var izsaukt metastāzi, tas ir, izsaukt jaunu slimības perēkli, kurš izveidojies slimības ierosinātājiem pārvietojoties pa asinsvadiem vai limfvadiem no sākotnējā perēkļa uz citu vietu organismā. Plaušu vēzis ir viens no izplatītākajiem audzējiem pasaulē. Iespējamie saslimšanas cēloņi ar plaušu vēzi ir smēķēšana, paaugstināta radiācija, darba vides apstākļi, ieilguši un hroniski iekaisumi un/vai tuberkuloze.

## Atsauces un piezīmes
# Pārkārtošanās

Pārbūvei 1988. gadā veltītas pastmarkas
1988. gada novembrī pārkārtošanās laikā Maskavas elektrisko spuldžu rūpnīcas klubā rīkota staļinisma upuriem veltīta izstāde „Sirdsapziņas nedēļa”
**Pārkārtošanās**, **pārbūve** jeb **perestroika** (no krievu: *перестройка* — 'pārbūve') bija PSRS saimniecības un politikas reformas, ko 1987. gada jūnijā piedāvāja Padomju Savienības Komunistiskās partijas Centrālās komitejas ģenerālsekretārs Mihails Gorbačovs.

Pārkārtošanās mērķis bija pārvarēt ilgstošo stagnāciju, paaugstināt darba ražīgumu un modernizēt plānveida ekonomiku, ieviešot atsevišķus tirgus ekonomikas elementus. Pēc reformām bija atļauta kooperatīvu pastāvēšana un neliela privātā uzņēmējdarbība, paplašināta uzņēmumu saimnieciskā patstāvība un samazināta centrālās plānošanas loma.

Būtiska pārkārtošanās sastāvdaļa bija arī politikas reformas, kas bija cieši saistītas ar *glasnostj* politiku. Tika paplašināta vārda un preses brīvība, atklāti apspriesti iepriekš tabu temati, tostarp Josifa Staļina īstenotās politiskās represijas, PSRS vēstures problemātiskie posmi un valsts sociāli ekonomiskās problēmas. Sākās politiskā plurālisma pakāpeniska veidošanās un samazinājās Komunistiskās partijas monopols uz varu.

Pārkārtošanās laikā notika arī vēlēšanu sistēmas reforma, ieviešot daļēji brīvas PSRS Tautas deputātu kongresa vēlēšanas, kas iezīmēja būtiskas izmaiņas padomju politiskajā sistēmā. Vienlaikus pieauga nacionālās kustības Padomju Sociālistiskajās Republikās, pastiprinājās prasības pēc lielākas autonomijas un pat neatkarības.

Neraugoties uz sākotnējām cerībām, pārkārtošanās izraisīja arī nopietnas ekonomiskās grūtības, preču deficītu, inflāciju un sociālo spriedzi. Reformu pretrunīgā īstenošana, politiskā nestabilitāte un centrālās varas vājināšanās veicināja PSRS sabrukumu 1991. gadā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Pārkārtošanās.

* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
# Radio Brīvā Eiropa[labot | labot pirmkodu]

Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība|  |
| Abreviatūra |
RFE/RL |
| Izveidots | * 1949. gadā (Radio Brīvā Eiropa)
* 1953. gadā (Radio Brīvība)
* 1976. gadā (abas apvienojušās)
 |
| Tips |
bezpeļņas organizācija |
| Galvenā mītne |  Prāga, Čehija |
| Īpašnieks | *U.S. Agency for Global Media* |
| Prezidents un izpilddirektors |
Džeimijs Flajs |
| Viceprezidents un finanšu direktors (kasieris) |
Marks Kontoss |
| Budžets (2021) |
$124 300 000 |
| Personāls |
>700 |
| Tīmekļa vietne |
 |

**"Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība"** (angļu: *Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE/RL)*) ir ASV valdības finansēta starptautiska raidorganizācija, kas izplata ziņas un analītiskus raidījumus Austrumeiropas, Centrālāzijas un Vidējo Austrumu valstīs.
Izveidota Aukstā kara laika laikā 1950. gadā kā "Radio Brīvā Eiropa" raidīšanai uz Austrumu bloka valstīm Bulgāriju, Čehoslovākiju, Poliju, Rumāniju un Ungāriju. 1953. gadā tā sāka raidīt krieviski kā "Radio Brīvība", drīz vien arī adigejiešu, avāru, azeru, balkāru, čečenu, gruzīnu, ingušu, kazahu, kirgīzu, osetīnu, tadžiku, tatāru, turkmēņu un uzbeku valodās, no 1954. gada baltkrievu un ukraiņu valodās.

PSRS to uzskatīja par Rietumu "propagandas ieroci un ideoloģisku diversiju, kas grauj sociālistiskās sistēmas un padomju sabiedrības vienotību". Visā Padomju Savienības teritorijā bija izveidots īpašs radio traucētāju tīkls, kas apgrūtināja arī šīs radiostacijas klausīšanos.

## Raidījumi latviski

"Radio Brīvība" sāka regulārus raidījumus latviešu valodā 1975. gadā līdztekus raidstacijas "Amerikas Balss" raidījumiem, kas latviešu valodā notika jau kopš 1951. gada. Kopš 1984. gada raidstacija latviski raidīja ar nosaukumu "Radio Brīvā Eiropa". Perestroikas laikā 1988. gada 30. novembrī raidījumus pārtrauca traucēt.

2003. gada 31. decembrī Radio Brīvā Eiropa izbeidza savu darbību latviešu valodā.

## Krievu valodas redakcijas pārcelšana uz Rīgu

Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā RL/RFE bija spiesta savu darbību Krievijā pārtraukt 12. martā, dienu pēc tam, kad Vladimirs Putins parakstīja likumu, kas paredz līdz 15 gadus ilgu cietumsodu par viltus ziņām, valsts bruņoto spēku diskreditāciju un aicinājumiem ieviest sankcijas pret Krieviju. Latvijas Ārlietu ministrija informēja, ka radiostacijas Krievijas redakcija turpmāk strādās Rīgā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Radio Brīvā Eiropa.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# MI5

Drošības dienests (MI5)|  Thames House, Londona |
| Aģentūras pārskats |
| Izveidota |
1909. gada 7. oktobrī (kā Slepenā dienesta birojs) |
| Jurisdikcija |
Apvienotās Karalistes valdība |
| Galvenā mītne |
Thames House, Londona, Apvienotā Karaliste ﻿ / ﻿ |
| Moto | *Regnum Defende* (Aizstāvi valsti) |
| Darbinieki |
5259 |
| Gada budžets |
£3.711 miljardi (2021–22) |
| Ministrs | * Ivete Kūpere, Lielbritānijas iekšlietu ministrs
 |
| Iestādes vadītājs | * Kens Makalums, Ģenerāldirektors
 |
| Mājaslapa | www.mi5.gov.uk |

**Drošības dienests** (angļu: *Security Service*), zināms arī kā **MI5** (*Military Intelligence, Section 5*), ir Apvienotās Karalistes pretizlūkošanas un drošības aģentūra, kuras uzdevums ir cīnīties pret terorismu un spiegošanu Apvienotajā Karalistē.

Drošības dienests ir attīstījies no 1909. gadā dibinātā Slepenā dienesta biroja (*Secret Service Bureau*), kuru Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā pārdēvēja par MI5. Dienests bija atbildīgs par Vācijas impērijas iesūtīto spiegu arestēšanu. Otrā pasaules kara laikā MI5 izstrādāja t.s. "Dubultkrustu sistēmu" (*Double-Cross System*), kas ietvēra sagūstīto aģentu pārvēršanu par dubultaģentiem, lai maldinātu ienaidnieku izlūkošanas aģentūras.

Aukstā kara laikā 1970. gadu sākumā MI5 izdevās sagraut lielu PSRS spiegu tīklu. Ziemeļīrijas konflikta laikā MI5 nodarbojās ar īru nacionālistu darbības izmeklēšanu, vēlāk cīnījās pret islāma ekstrēmistiem un Krievijas spiegiem.

## Drošības dienesta vadītāji

Dāma Stella Rimingtone, pirmā sieviete MI5 ģenerāldirektors
* 1909–1940: Sers Vernons Kels (dz. 1873 – m. 1942)
* 1940–1941: Osvalds Allens Hārkers (dz. 1886 – m. 1968)
* 1941–1946: Sers Deivids Petrijs (dz. 1879 – m. 1961)
* 1946–1953: Sers Pērsijs Sillito (dz. 1888 – m. 1962)
* 1953–1956: Diks Vaits (dz. 1906 – m. 1993)
* 1956–1965: Rodžers Hollis (dz. 1905 – m. 1973)
* 1965–1972: Mārtins Furnivels Džounss (dz. 1912 – m. 1997)
* 1972–1979: Maikls Henlijs (dz. 1918 – m. 2001)
* 1979–1981: Hovards Smits (dz. 1919 – m. 1996)
* 1981–1985: Džons Džonss (dz. 1923 – m. 1998)
* 1985–1988: Entonijs Dafs (dz. 1920 – m. 2000)
* 1988–1992: Patriks Volkers (dz. 1932 - m. 2021)
* 1992–1996: Stella Rimingtone (dz. 1935)
* 1996–2002: Stīvens Landers (dz. 1947)
* 2002–2007: Elīza Meningema-Balere (dz. 1948)
* 2007–2013: Džonatans Evans (dz. 1958)
* 2013–2020: Endrū Pārkers (dz. 1962)
* 2020–pašlaik: Kens Makalums (dz. 1974)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: MI5.
* Oficiālā tīmekļa vietne

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
*
* Records of the Security Service
* UK Intelligence community online
# Gaisa mitrums[labot | labot pirmkodu]

Tropiskajos mežos bieži ir augsts mitruma līmenis
**Gaisa mitrums** ir ūdens tvaiku daudzums gaisā. Ūdens tvaiks ir ūdens gāzveida stāvoklis. Silts gaiss spēj saturēt vairāk ūdens tvaika, tāpēc, gaisam atdziestot, mitruma var kļūt par daudz un tas izdalīsies no gaisa tai vai citā formā. Šo stāvokli ar gaisa 100% mitrumu sauc par rasas punktu. Mitruma ietekmē rodas nokrišņi, rasa vai migla. Augsts mitruma daudzums samazina ķermeņa svīšanas efektivitāti, jo sviedri grūtāk iztvaiko no ādas; līdz ar to cilvēks var pārkarst.

Gaisa mitrumu raksturo šādi lielumi: absolūtais, relatīvais un specifiskais. **Absolūtais mitrums** ir ūdens tvaika masa vienā kubikmetrā gaisa. **Relatīvais mitrums** ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā.

## Gaisa mitruma veidi

Higrometrs
### Absolūtais mitrums

Absolūtais mitrums ir ūdens tvaika masas, WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 , attiecība pret kopējā gaisa un ūdens tvaika maisījumu WIKINIUM\_MATH\_PH\_2 , ko var izteikt šādi:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
Absolūtais mitrums atmosfērā svārstās no nulles līdz 30 gramiem uz kubikmetru, ja gaiss tiek piesātināts pie 30 °C.

Gaisa absolūtais mitrums, atšķirībā no relatīvā, nemainās, mainoties gaisa temperatūrai vai spiedienam, ja vien netiek sasniegts rasas punkts, kad sākas mitruma kondensācija no gaisa.

### Relatīvais mitrums

Relatīvais mitrums ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā.
Relatīvo mitrumu izsaka procentos un to var aprēķināt pēc šādas formulas:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
Relatīvais mitrums ir svarīgs rādītājs, ko izmanto laika prognožu noteikšanai, jo tas norāda uz nokrišņu, rasas, vai miglas iespējamību.

## Mērījumi

Ir vairākas ierīces, kuras lieto, lai noteiktu un regulētu mitrumu. Ierīces, ko izmanto, lai noteiktu gaisa mitrumu, sauc par psihrometriem vai higrometriem. Mitrums tiek mērīts arī globālā mērogā, izmantojot satelītus. Šie satelīti ir spējīgi noteikt ūdens koncentrāciju troposfērā, augstumā starp 4 km un 12 km. Satelītiem, kas var izmērīt ūdens tvaiku ir sensori, kas ir jutīgi pret infrasarkano starojumu. Ūdens tvaiks īpaši absorbē un atkārtoti izstaro starojumu šajā spektra joslā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Gaisa mitrums.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Duncis

Duncis
**Duncis** ir aukstais ierocis ar īsu (līdz 40 cm) taisnu vai izliektu asmeni, kas uzasināts no abām pusēm. Visbiežāk tiek izmantots tuvcīņā.

## Literatūra

* Capwell, Dr. Tobias. *The World Encyclopedia of Knives, Daggers, and Bayonets*. Hermes House. Leicestershire. 2011..
* Dean, Bashford. *Catalogue of European Daggers 1300–1800*. Metropolitan Museum of Art. New York. 1929.
* Edge, David and Paddock, John Miles. *Arms & Armor of the Medieval Knight - An Illustrated History of Weapons in the Middle Ages*. Crescent Books. New York. 1988.
* Iorwerth Eiddon Stephen Edwards, Cyril John Gadd, Nicholas Geoffrey Lemprière Hammond. *The Cambridge Ancient History*. Cambridge University Press. 1970. (ISBN 0-521-07051-1)
* Peterson, Harold L. *Daggers & Fighting Knives of the Western World*. Bonanza Books. New York. 1970.
* Thompson, Logan. *Daggers and Bayonets - A History*. Paladin Press. Boulder. 1999.
* Vail, Jason. *Medieval and Renaissance Dagger Combat*. Paladin Press. Boulder. 2006.
# Brekona[labot | labot pirmkodu]

| Brekona  |
| --- |
| pilsēta |
| *Brecon, Aberhonddu* |
|  |
| Brekonas katedrāle; Brekonas padomes ēka; Monmutšīras un Brekonas kanāls pilsētā |
| BrekonaRādīt kartē "Velsa"BrekonaRādīt kartē "Povisa"BrekonaRādīt kartē "Apvienotā Karaliste" |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Apvienotā Karaliste |
| Zeme |  Velsa |
| Ceremoniālā grāfiste |
Povisa |
| Apgabals |
Povisa |
| Platība |
|  • komūna |
11,1 km2 |
| Augstums |
140 m |
| Iedzīvotāji
(2021) |
|  • komūna |
8 254 |
|  • blīvums |
743,6/km² |
| Laika josla |
GMT (UTC0) |
|  • Vasaras laiks (DST) |
BST (UTC+1) |
| Pasta kods | LD3 |
| Mājaslapa | brecontowncouncil.org.uk |
|  **Brekona Vikikrātuvē** |

**Brekona** (angļu: *Brecon*; izrunā: /ˈbrɛkən/) vai **Aberhonzi** (velsiešu: *Aberhonddu*; izrunā: /[ˌabɛrˈhɔnði/ — ‘Honzi grīva’) ir tirgus pilsēta Velsā, Povisas grāfistē. Atrodas grāfistes dienviddaļā pie Honzi ietekas Askas upē 65 km no Velsas galvaspilsētas Kārdifas un 270 km no valsts galvaspilsētas Londonas. Brekona ir vēsturiskās Breknokšīras grāfistes centrs; pilsēta ietilpst Brekonbīkonsu nacionālā pārka teritorijā.

## Vēsture

Pilsēta atrodas Askas upes krastos vienā rotejām vietām, kur to bija iespējams šķērot pa braslu. Romas impērijas laikā šeit atradās *Cucucium* kavalērijas bāze, bet 11. gadsimtā normaņu iekarotāji šeit uzbūvēja cietoksni. Ap 1240. gadu tika uzcelti pilsētas mūri ar četriem vārtiem, ko aizsargāja desmit bastioni. 1556. gadā Brekonai tika piešķirta karaliskā harta. Pilsēta tika stipri nopostīta Anglijas pilsoņu kara laikā, bet pēc tā atjaunota. 18. gadsimta sākumā līdzās Karmārtenai un Kairnarvonai Brekona bija viena no Velsas svarīgākajām pilsētām. 1923. gadā pēc Svonzi un Brekonas diecēzes nodibināšanas Brekonas Svētā Jāņa Evaņģēlista baznīcas statuss tika paaugstināts par Brekonas katedrāli.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Brekona.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Virtuves nazis[labot | labot pirmkodu]

Dažādi virtuves naži
**Virtuves nazis** ir jebkurš nazis, kas paredzēts ēdiena gatavošanai. Lai gan lielāko daļu darba var paveikt ar dažiem vispārēja pielietojuma nažiem, ir arī daudzi specializēti naži, kas paredzēti konkrētiem uzdevumiem. Virtuves nažus var izgatavot no dažādiem materiāliem.

## Uzglabāšana

Nažu bloks
Nažu bloks ir izplatīts veids, kā virtuvē droši un pieejami uzglabāt nažus. Tas ir slīpi novietots koka, tērauda vai cita materiāla bloks ar spraugām nažu asmeņu un dažkārt arī citu virtuves piederumu, piemēram virtuves šķēru ievietošanai.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Virtuves nazis.
* Ēdienu gatavošana inženieriem — virtuves naži Arhivēts 2023. gada 10. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. — izplatītāko virtuves nažu skaidrojums
* «Tools & Food» (angļu). The Smithsonian Institution's Human Origins Program. 2009. gada 22. decembris.
# Vostok-1[labot | labot pirmkodu]

| Vostok-1 |
| --- |
|
Восток-1 |
| KA veids | Kosmosa kuģis |
| Bāzes platforma |
Vostok 3KA |
| Sērijas Nr. |
3 |
| Apkalpe | Jurijs Gagarins |
| Starta datums | 1961. gada 12. aprīlī 06.07 UTC |
| Starta vieta |
Tjuratama |
| Nesējraķete |
Vostok 8K72K,  PSRS |
| Nolaišanās | 1961. gada 12. aprīlī 07:55 UTC |
| Nolaišanās vieta | ﻿ / ﻿ (Saratovas apgabalā) |
| Lidojuma ilgums |
1 h 48 min |
| NSSDC ID |
1961-012A |
| SCN |
00103 |
| Masa |
4725 kg |
| Orbītas elementi |
| Centr. ķermenis |
Zeme |
| Slīpums |
64,95° |
| Periods |
89,34 min |
| apogejs |
315 km |
| perigejs |
169 km |
| Apriņķojumi |
1 |
| Apkalpes attēls |
|  |
| Jurijs Gagarins |
| Programma Vostok |
|

| Iepriekšējais | Nākamais |
| --- | --- |
| Korabl'-sputnik 5 | Vostok-2 |

 |

**Vostok-1** (*Восток-1*) bija PSRS kosmosa kuģis, ar kuru pirmoreiz pasaulē cilvēks tika nogādāts kosmosā, veica Zemes aplidojumu un atgriezās uz zemes. Kosmosa kuģis tika palaists 1961. gada 12. aprīlī, un tajā atradās Jurijs Gagarins. Pēc viena Zemes apriņķojuma nolaižamais aparāts nogāja no orbītas. 7 km augstumā no Zemes virsmas kosmonauts katapultējās un nolaidās ar izpletni atsevišķi no nolaižamā aparāta.

## Apkalpe

* Jurijs Gagarins

### Dubliera apkalpe

* Germans Titovs

### Rezerves apkalpe

* Grigorijs Ņeļubovs
# Rahačova

| Rahačova  |
| --- |
| pilsēta |
| *Рагачо́ў*, *Рогачёв* |
|  |
| Rahačovas apbūve |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| RahačovaRādīt kartē "Baltkrievija"RahačovaRādīt kartē "Gomeļas apgabals" |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Baltkrievija |
| Apgabals |
Gomeļas apgabals |
| Rajons |
Rahačovas rajons |
| Rakstos |
1142 |
| Pilsētas tiesības |
1781 |
| Platība |
|  • Kopējā |
18,06 km2 |
| Augstums |
136 m |
| Iedzīvotāji
(2026) |
|  • kopā |
31 323 |
|  • blīvums |
1 934,5/km² |
| Laika josla |
EET (UTC+3) |
| Mājaslapa | rogachev.gov.by |
|  **Rahačova Vikikrātuvē** |

**Rahačova** jeb **Rogačova** (baltkrievu: *Рагачо́ў*, krievu: *Рогачёв*) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala ziemeļos, Rahačovas rajona centrs pie Drucas ietekas Dņeprā. Mūsdienās piena pārstrādes centrs, šeit atrodas liela kondensētā piena ražotne.

## Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta Hipatija hronikā 1142. gadā, kā ietilpstoša Kijivas zemēs. Vēlāk tā iekļāvās Čerņihivas, Turavas, Pinskas kņazistē. 13. gadsimta beigās kā Daumanta īpašums Rahačova iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1781. gadā pilsētai tika piešķirts ģerbonis. 19. gadsimta beigās vairums pilsētas iedzīvotāju bija ebreji.

1918. gada janvāra beigās pilsētā sacēlās 1. poļu korpuss ģenerāļa Dovbora-Musņicka vadībā. Sacelšanās apspiešanai tika novirzīts Latviešu strēlnieku 1. un 4. pulks Jukuma Vācieša vadībā. Poļu pusē citu starpā karoja Vladislavs Anderss. Pilsēta smagi cietusi Otrā pasaules kara laikā, kad 1941. gada 2. jūlijā to ieņēma vācu karaspēks, tomēr Sarkanās armijas pretuzbrukumā 13. jūlijā vācu daļas pilsētu atstāja, to atkal ieņemot 14. augustā. Vācu okupācijā Rahačova bija līdz 1944. gada 24. februārim, un tās laikā holokaustā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Rahačova kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Rahačovā dzimusi poļu aktrise Lidija Visocka (*Lidia Wysocka*, 1916 - 2006).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rahačova.
* Rahačova vietnē "Baltkrievijas globuss" (krieviski)
* Rahačovas piena konservu kombināts Arhivēts 2016. gada 5. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski) (angliski)
# T-72

|  |
| --- |
|  *Т-72Б3* parādē Maskavas Sarkanajā laukumā |
|  |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 3 |
| Garums | 6,9 m |
| Platums | 3,6 m |
| Augstums | 2,2 m |
| Masa | 41,5 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | Kompozītmateriālu bruņas ar papildus reaktīvām bruņām |
| Pamatbruņojums | 125 mm lielgabals |
| Sekundārais bruņojums | 7,62 mm un 12,7 mm ložmetēji |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | 12-cilindru dīzeļdzinējs 840 ZS |
| Ātrums uz ceļa | 60 km/h |
| Jauda/masa | 13,9 kW/t |
| Maks. attālums | 450 km |

T-72 Урал ir Padomju armijas, vēlāk Krievijas Bruņoto spēku galvenais tanks, ko Ņižņijtagilas uzņēmums *Uralvagonzavod* (*Уралвагонзавод*) sāka ražot 1972. gadā kā galvenā tanka T-64 nākamo versiju līdztekus gāzu turbīnas tankam T-80.

Tanku būvēja arī Polijas, Čehoslovākijas, Dienvidslāvijas un Indijas tanku rūpnīcās un lielā skaitā pārdeva Sīrijas, Lībijas, Irānas un Irākas bruņotajiem spēkiem. To plaši izmantoja 1982. gada Libānas karā, Pirmajā un Otrajā Persijas līča karā, Dienvidslāvijas karos kā arī Krievijas—Ukrainas karā.

Tanka modifikācijas T-72M1 eksporta cena 1992. gadā bija aptuveni 1,2 miljoni ASV dolāru, bet ar munīciju un rezerves daļām vienības cena bija aptuveni 1,8 miljoni ASV dolāru.

Līdz 2005. gadam izgatavoja ap 20 000 T-72, no tiem Krievijas Federācijas bruņotajos spēkos līdz 2022. gada iebrukumam Ukrainā bija aptuveni 9 200 eksemplāru.

## Skatīt arī

* Tips 98

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: T-72.
# Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija

Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija
*Министерство обороны Российской Федерации*| Ministrijas emblēma |
|  |
| Aģentūras pārskats |
| Izveidota |
1992. gada 16. marts |
| Veids |
Ministrija |
| Jurisdikcija |
Krievijas Federācijas valdība |
| Galvenā mītne |
Maskava |
| Ministrs | * Andrejs Belousovs, aizsardzības ministrs
 |

**Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija** (krievu: *Министерство обороны Российской Федерации*) ir federālā ministrija, kas īsteno militāro politiku un valsts pārvaldi Krievijas Federācijas aizsardzības jomā.

Krievijas Federācijas aizsardzības ministrs no 2024. gada 12. maija ir Andrejs Belousovs.

Saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā 2022. gada februārī Krievijas Aizsardzības ministrija tika iekļauta ES sankciju sarakstā. 2022. gada 3. martā Krievijas Aizsardzības ministrija tika iekļauta ASV sankciju sarakstos. Krievijas Aizsardzības ministrija ir arī Kanādas, Šveices, Ukrainas un Japānas sankciju sarakstos.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)