Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mašīnpistole

Mašīnpistoles:
MP 40 (Vācija)
*M1928A1 Thompson* (ASV)
*Sterling* (Apvienotā Karaliste)
**Mašīnpistole** ir automātiskais šaujamierocis šaušanai ar pistoles tipa patronām. Šī tipa šaujamieroči ļauj nodrošināt blīvu uguni, tomēr tie ir efektīvi tikai 50 — 200 metru distancē. Konstrukcijā tiek pielietots brīvais, pusbrīvais vai slīdošais aizslēgs, šaušanas ātrums vidēji 600 — 1200 šāvieni minūtē.

Pirmās sērijveidā ražotās mašīnpistoles parādījās Pirmā pasaules kara laikā vācu karaspēkā. Starpkaru periodā norisinājās mašīnpistoļu konstrukciju attīstīšana un ieviešana arī citu valstu armijās. Mašīnpistoles tika plaši pielietotas Otrā pasaules kara laikā. Vienlaikus Otrā pasaules kara laikā parādījās pirmās sērijveidā ražotās triecienšautenes, kas pēc kara pakāpeniski aizvietoja mašīnpistoles kā primārais individuālais kājnieku ierocis bruņotajos spēkos.

Mašīnpistoļu popularitāte bija saistīta ar to spēju nodrošināt lielu uguns blīvumu pretstatā šautenēm, kas ļāva šaut tikai atsevišķiem šāvieniem. Vienlaikus gan pistoļu patronas neļāva šaut ar mašīnpistolēm lielā distancē. Tādēļ ar šī tipa ieročiem pilnībā tika apbruņotas tikai vienības, kas izpildīja palīgfunkcijas, kā arī tanku, lidaparātu ekipāžas, savukārt kājnieku vienību bruņojumā bija gan mašīnpistoles, gan šautenes.

Triecienšautenēs, kas vēlāk aizvietoja mašīnpistoles bruņotajos spēkos, tiek izmantota vidējā patrona (kalibrs starp pistoles un šautenes kalibra lodēm), kas ļauj šaut lielākā attālumā salīdzinājumā ar mašīnpistoli. Mūsdienās mašīnpistoles lielākoties tiek pielietotas policijas vienībās, kā arī bruņotajos spēkos atbalsta u. tml. vienībās.

## Ārējās saites

* Submachine Gun at the *Encyclopædia Britannica*
# Padomju armija

Padomju armija
*Советская армия*|  |
| Valsts |  PSRS (1946–1991)  NVS (1991–1992) |
| Pastāvēšanas laiks |
1946. gada 25. februāris – 1992. gada 14. februāris |
| Pakļautība |
PSRS Aizsardzības ministrija |
| Daļa no |
PSRS Bruņotie spēki |
| Karaspēka veids |
sauszemes bruņotie spēki |
| Krāsas |
sarkana un dzeltena |
| Karavīru skaits |
3 668 075 aktīvajā dienestā (1991. gadā) 4 129 506 rezervē (1991. gadā) |
| Devīze | *За нашу Советскую Родину!* |
| Militārās operācijas | * UPA pretpadomju pretestība
* Korejas karš
* 1956. gada Ungārijas revolūcija
* Kubas raķešu krīze
* Vjetnamas karš
* Ogadenas karš
* Padomju—afgāņu karš
* 1989. gada revolūcijas
* Augusta pučs
 |
| Komandieri |
| Komandieri |
Georgijs Žukovs Vasilijs Čuikovs Ivans Koņevs |

**Padomju armija** (krievu: *Советская армия*) bija PSRS Bruņoto spēku sauszemes spēku atzars. Līdz 1946. gada 25. februārim tā bija pazīstama kā Sarkanā armija.

Pēc tam, kad Padomju Savienība 1991. gada decembrī beidza pastāvēt, Padomju armija palika Neatkarīgo Valstu Sadraudzības (NVS) pakļautībā, līdz tā tika formāli likvidēta 1992. gada 14. februārī. Padomju armijas pēctecis ir Krievijas Federācijas Sauszemes spēki.

## Skatīt arī

* Sarkanā armija

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Padomju armija.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Vērmahts

| Vērmahts *Wehrmacht* |
| --- |
|  Stilizēts Dzelzs krusts *Balkenkreuz* |
| Dibināšanas gads | 1935. gada 29. martā |
| Likvidēti | 1945. gada 20. septembrī |
| Struktūra | *Heer* (Vācu karaspēks) *Kriegsmarine* *Luftwaffe* |
| Štābs | *Maybach II*, Cosene |
| Vadība |
| Augstākais virspavēlnieks | Ādolfs Hitlers (1935–1945) Kārlis Dēnics (1945) |
| Kara ministrs/Vērmahta augstākās pavēlniecības virspavēlnieks | Verners fon Blombergs (1935–1938) Vilhelms Keitels (1938–1945) |
| Personālsastāvs |
| Karaklausības vecums | 18–45 gadi |
| Karaklausība | 1–2 gadi; obligātais dienests |
| Aktīvais sastāvs | 20 700 000 (1939) 2 200 000 (1945) |
| Saistītie raksti |
| Vēsture | Spānijas pilsoņu karš Otrais pasaules karš |

**Vērmahts** (vācu: *Wehrmacht* — 'aizsardzības spēki') bija nacistiskās Vācijas bruņotie spēki. Vērmahts tika formāli izveidotas 1935. gadā, aizstājot Reihsvēru, kas bija izveidots pēc Versaļas līguma noslēgšanas.

Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā viens no Ādolfa Hitlera atklātākajiem un pārdrošākajiem soļiem bija izveidot Vērmahtu, modernu, uzbrūkošu karaspēku, kas pildītu nacistu režīma ilgtermiņa mērķus atgūt zaudētās teritorijas, kā arī iegūt jaunas teritorijas un dominēt pār saviem kaimiņiem. Tas prasīja karaklausības dienesta atjaunošanu un milzīgus ieguldījumus ieroču izstrādē un rūpniecībā.

Vērmahts spēlēja galveno lomu Otrā pasaules kara izraisīšanā un norisē, iesaistoties Polijas kampaņā, iebrukumā Francijā, iebrukumā Padomju Savienībā un citos lielākajos militārajos konfliktos.

Lai gan sākotnēji tas tika attēlots kā apolitiskā armija, mūsdienu vēsturnieki atzīst, ka Vērmahts bija cieši saistīts ar nacistu ideoloģiju un daudzkārt piedalījās kara noziegumos un Holokausta īstenošanā. Pēc kara Vērmahts tika izformēts, un Rietumvācijā tika izveidots jauns aizsardzības spēku veids — Bundesvērs.

* Vērmahta karavīri pie Triumfa arkas okupētajā Parīzē 1940. gadā

## Struktūra

Vērmahtu veidoja trīs galvenās daļas:

* sauszemes bruņotajiem spēkiem (*Heer*);
* jūras kara flotes (*Kriegsmarine*);
* gaisa spēkiem (*Luftwaffe*).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Vērmahts.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Artilērija

**Artilērija** (no franču: *artillerie*) ir šaujamieroči, kas šauj lielus lādiņus.

Šie ieroči paredzēti ilgstošai un spēcīgai ienaidnieka aizsardzības līniju, tehnikas, kā arī cilvēku spēka iznīcināšanai vai neitralizēšanai. Artilērijas izmantošana var nodrošināt stratēģisku pārākumu kaujas laukā, jo tā spēj radīt lielus postījumus no liela attāluma.

Termins "artilērija" arī apzīmē karaspēka daļu, kas apkalpo šos ieročus, tostarp sagatavo un vada šaušanas operācijas, aprēķina trajektorijas un veic loģistikas nodrošinājumu. Artilērijas karaspēks ir svarīgs sauszemes spēku elements, kas nodrošina uguns atbalstu citām vienībām, piemēram, kājniekiem un bruņutehnikai, kā arī aizsardzības operācijās. Mūsdienu artilērijā tiek izmantotas arī tādas tehnoloģijas kā precīzijas vadāmie lādiņi un digitālās uguns vadības sistēmas.

Artilēriju bieži uzskata par sauszemes karaspēka galveno triecienspēku, jo tā spēj būtiski ietekmēt kaujas iznākumu, radot ievērojamu psiholoģisku un fizisku ietekmi uz ienaidnieku. Turklāt artilērija var nodrošināt arī aizsardzības funkcijas, iznīcinot ienaidnieka uzbrukuma spēkus vēl pirms tie sasniedz savus mērķus.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Artilērija.

* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)