Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Krievijas Eiropas daļa[labot | labot pirmkodu]

Krievijas Federācijas Eiropas daļas karte
**Krievijas Federācijas Eiropas daļa** ir teritorija, kas atrodas uz rietumiem no Urālu kalniem un aizņem aptuveni 23% no valsts kopējās platības, taču tajā dzīvo apmēram 75—80% Krievijas Federācijas iedzīvotāju. Šī reģiona austrumu robeža ir Urālu kalni, bet rietumos tas robežojas ar Baltijas jūru, Ukrainu, Baltkrieviju un citām Austrumeiropas valstīm. Krievijas Eiropas daļa aptver vairākas lielas pilsētas, tostarp Maskavu, Sanktpēterburgu, Kazaņu, Ņižņijnovgorodu, Krasnodaru un Rostovu pie Donas.

## Ģeogrāfija

Ziemeļaustrumu daļā plešas Austrumeiropas līdzenums, kas ir viena no lielākajām līdzenajām teritorijām pasaulē. Šis zemais pacēlums sniedzas no Baltijas jūras rietumos līdz Urālu kalniem austrumos, un tajā ir auglīgas lauksaimniecības zemes, kā arī blīva apdzīvotība. Urālu kalni, kas stiepjas no ziemeļiem līdz dienvidiem, veido dabisko robežu starp Krievijas Federācijas Eiropas un Āzijas daļām. Kalnos atrodamas bagātīgas minerālu iegulas.

Svarīgākās upes Krievijas Federācijas Eiropas daļā ir Volga un Dona. Volga, kas ir garākā upe Eiropā (aptuveni 3530 km), plūst cauri daudziem industriālajiem un lauksaimniecības reģioniem, ietekot Kaspijas jūrā. Tā ir svarīgs ūdens transporta ceļš ar lielām hidroelektrostaciju ūdenskrātuvēm. Arī Dona, kas ieplūst Azovas jūrā, ir nozīmīga upe, kas kalpo gan transportam, gan apūdeņošanai.

Kaspijas jūra, lielākais slēgtais ūdens baseins pasaulē, robežojas ar Krievijas Federācijas Eiropas daļu tās dienvidaustrumos. Kaspijas jūra ir būtiska gan zvejniecībai, gan naftas un dabasgāzes ieguvei. Savukārt ziemeļrietumos atrodas divi no Eiropas lielākajiem ezeriem — Lādogas un Oņegas ezeri. Šie ezeri ne tikai kalpo kā transporta ceļi, bet ir arī svarīgi zivju resursu un tūrisma objekti.

Arktikas reģionā atrodas Kolas pussala ar skarbu klimatu un bagātīgiem minerālresursiem, kurā atrodas Murmanska — lielākā osta Ziemeļu Ledus okeānā. Krievijas Federācijas Eiropas dienvidu daļa robežojas ar Kaukāza kalnu priekškalni, kur atrodas 5642 metrus augsts izdzisis vulkāns Elbruss — augstākā virsotne Eiropā.

## Skatīt arī

* Krievijas Āzijas daļa

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Krievijas Eiropas daļa.
# Fiziķis[labot | labot pirmkodu]

Viens no atpazīstamākajiem fiziķiem pasaulē — Alberts Einšteins
**Fiziķis** ir zinātnieks, kas apmācīts izprast matērijas un enerģijas mijiedarbības, kuram ir zināšanas, iemaņas un prasmes pētījumu veikšanai fizikā. Fiziķus var iedalīt pēc fizikas nozares, kurās tie ir specializējušies, piemēram, biofiziķi, kvantu fiziķi, astrofiziķi. Lai gan jau kopš senajiem laikiem daudzi zinātnieki savu darbību ir saistījuši ar fiziku, piemēram, Aristotelis, Arhimēds, tomēr viņus pieņemts saukt par filozofiem, nevis par fiziķiem, jo viņu pētījumi ietvēra plašāku jautājumu loku.

Par augstāko pagodinājumu, ko piešķir fiziķiem, tiek uzskatīta Nobela prēmija fizikā, ko piešķir kopš 1901. gada.

## Fiziķu apmācības Latvijā

Latvijā bakalaura, maģistra un fizikas doktora grādus fizikā var iegūt Latvijas Universitātē un Daugavpils Universitātē, kā arī bakalaura grādu Liepājas Universitātē.

## Atsauces
# Pussabrukšanas periods[labot | labot pirmkodu]

Radioaktīvās sabrukšanas simulācija, sākotnēji ņemot četrus vai 400 atomus. Skaitlis augšā ir pagājušo pussabrukšanas periodu skaits. Jo vairāk atomu, jo labāk darbojas lielā skaita likums.
**Pussabrukšanas periods** ir laiks, kurā kādu nestabilu, eksponenciāli sadalošos objektu skaits samazinās divas reizes jeb laiks, kurā nestabila objekta sabrukšanas varbūtība ir 1/2. Visbiežāk pussabrukšanas perioda jēdzienu lieto kodolfizikā attiecībā uz radioaktīvu izotopu kodoliem, lai novērtētu to radioaktivitāti. Jo mazāks ir izotopa pussabrukšanas periods, jo tas ir radioaktīvāks.

Pussabrukšanas periods **T½** ir saistīts ar vidējo dzīves laiku **τ** un sabrukšanas konstanti **λ** saskaņā ar radioaktīvās sabrukšanas likumu:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 .
Tā kā ln2 = 0,693…, pussabrukšanas periods ir apmēram par 30% mazāks, nekā vidējais dzīves laiks.

Nedrīkst uzskatīt, ka, ja pussabrukšanas perioda laikā sabrūk puse kodolu, nākamajā tādā pašā periodā sabruks otra puse. Īstenībā sabruks puse no šīs puses, t.i., ceturtā daļa no sākotnējā daudzuma. Trešajā periodā sabruks puse no šīs ceturtdaļas jeb astotdaļa no sākotnējā utt. Nav iespējams uzzināt, pēc kāda laika sabruks kāds konkrēts kodols, var tikai novērtēt sabrukšanas varbūtību.

Kodolu pussabrukšanas periodi var būt ļoti dažādi - no sekundes miljondaļām līdz daudziem miljardiem gadu. Piemēram, puse francija visstabilākā izotopa kodolu sabrūk jau pēc 22 minūtēm, bet urāna-238 pussabrukšanas periods ir 4,49 miljardi gadu. Dažiem kodoliem, kas parasti tiek uzskatīti par stabiliem, piemīt ārkārtīgi liels pussabrukšanas periods, piemēram, bismuta dabiskā izotopa pussabrukšanas periods ir miljards reižu lielāks par Visuma vecumu. Kodolu pussabrukšanas periods ir stabils lielums, tas nemainās pat ļoti lielā laika periodā un nav atkarīgs no ārējiem apstākļiem (izņēmums ir rets radioaktivitātes veids - elektrona satveršana). Uz to pamatojas ģeoloģisko un bioloģisko objektu radioizotopu datēšanas metodes, piemēram, oglekļa metode vai kālija-argona metode.

Pussabrukšanas perioda jēdzienu izmanto arī citās zinātnes nozarēs. Toksikoloģijā un medicīnā tādējādi novērtē indīgu vai ārstniecisku vielu sadalīšanos organismā, ekoloģijā - kaitīgu savienojumu sadalīšanos dabā.

## Literatūra

* Fizikas rokasgrāmata. R:, "Zvaigzne", 1988, 395.-396. lpp.
# Apriņķojuma periods

**Apriņķojuma periods**, arī **orbitālais periods** ir laika posms, kurā debess ķermenis veic pilnu apriņķojumu ap centrālo ķermeni attiecībā pret noteiktu atskaites punktu.

Debess ķermeņiem izšķir vairākus apriņķojuma periodu veidus:

* sideriskais apriņķojuma periods — laika posms, kurā debess ķermenis veic pilnu apriņķojumu ap centrālo ķermeni attiecībā pret zvaigznēm.
* sinodiskais apriņķojuma periods — laika posms, kurā debess ķermenis, skatoties no Zemes, veic pilnu apriņķojumu ap Sauli. Attiecībā uz Mēnesi, tas ir laiks, kamēr Mēness iziet visas fāzes, piemēram, no pilnmēness līdz pilnmēnesim;
* drakoniskais apriņķojuma periods — laika posms, kurā debess ķermenis veic pilnu apriņķojumu attiecībā pret orbītas mezglu līniju, tas ir, divreiz šķērso, piemēram, uzlecošo orbītas mezglu. Tas atšķiras no sideriskā apriņķojuma perioda, jo orbītas mezglu līnija mainās precesijas ietekmē.
* anomālistiskais apriņķojuma periods — laika posms, kurā debess ķermenis divreiz šķērso pericentru.
* tropiskais apriņķojuma periods — laika posms, kurā debess ķermenis divreiz šķērso rektascensijas atskaites punktu.

Astronomijā, runājot par apriņķojuma periodu, ja tas nav precīzi klasificēts, tiek domāts sideriskais apriņķojuma periods.

## Atsauces
# Pamede (zeme)[labot | labot pirmkodu]

Pamede (*Pomesanien*) un pārējās prūšu zemes
Sadalītā Pamedes zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Pamede** (latīņu: *terra Pomesania*, vācu: *Pomesanien*) jeb **Pomezānija** bija baltu prūšu zeme tagadējās Polijas Pomožes vojevodistes teritorijā. Pamede atradās starp Vislas un Ilfingas (tagad Elblongas) upēm un robežojās ar Baltijas jūru ziemeļos, Pomereliju rietumos, Kulmas zemi dienvidos un Pagudes zemi austrumos.

## Vēsture

Pamedieši pirmo reizi pieminēti Duisburgas Pētera hronikā kā viena no prūšu ciltīm. Šīs zemes vārda izcelsmi saista ar senprūšu valodas vārdiem *pa* (pie) un *mede* (meža) no kā cēlies zemes Duisburgas Pētera minētais latīniskais nosaukums *terra Pamesania*.
Prūsijas krusta kara sākumā Vācu ordenis 1232. gadā ieņēma Pamedi un Kvidinas pilskalnā uzcēla Marienverderas pili (*Marienwerder*). Pēc Pamedes zemes pakļaušanas un kristianizēšanas to sadalīja starp Vācu ordeni un Pamedes bīskapiju Rīgas arhibīskapijas pakļautībā. Marienverderas pils 1254. gadā kļuva par Pomezānijas bīskapu rezidences vietu.

Lielās prūšu sacelšanās laikā 1260. gadā pamedieši bija vienīgā prūšu cilts, kas nesacēlās pret krustnešiem.

1309. gadā Vācu ordeņa mītnes vieta tika pārcelta no Venēcijas uz Marienburgu, līdz Grunvaldes kaujai Marienburgas pils bija Vācu ordeņa lielmestru dzīvesvieta un ordeņa valsts politiskais centrs.

Līdz 1466. gadam tā bija Vācu ordeņa valsts sastāvā, bet pēc Trīspadsmitgadu kara ziemeļu daļa ar Marienburgas pili nokļuva poļu Karaļa Prūsijas sastāvā.
Dienvidu daļa palika Vācu ordeņa, no 1525. gada Prūsijas hercogistes pakļautībā, kopš 1772. gada abas daļas nokļuva Prūsijas Karalistes, un kopš 1945. gada Polijas Tautas Republikas sastāvā.

## Atsauces
# Heinrihs III

| **Heinrihs IIIHenricus III, Heinrich III.* |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Vācijas karalis (Romiešu karalis) |
|
1028. gada 14. aprīlis — 1056. gada 5. oktobris |
| Kronēšana |
1028. gada 14. aprīlī, Āhene |
| Priekštecis |
Konrāds II |
| Pēctecis |
Heinrihs IV |
| **Itālijas karalis** |
|
1039. gada 4. jūnijs — 1056. gada 5. oktobris |
| Priekštecis |
Konrāds II |
| Pēctecis |
Heinrihs IV |
| **Burgundijas karalis** |
|
1039. gada 4. jūnijs — 1056. gada 5. oktobris |
| Priekštecis |
Konrāds II |
| Pēctecis |
Heinrihs IV |
| **Svētās Romas impērijas imperators** |
|
1046. gada 25. decembris — 1056. gada 5. oktobris |
| Priekštecis |
Konrāds II |
| Pēctecis |
Heinrihs IV |
| Kronēšana |
1046. gada 25. decembrī, Roma |
|  |
|  |
| Dzimis |
1016. gada 28. oktobrī |
| Miris |
1056. gada 5. oktobrī (39 gadu vecumā) Bodfelde, Harcs (pie Elbigenrodes, Saksija-Anhalte,  Vācija) |
| Apglabāts |
Špeijeras katedrāle, Špeijera, Reinzeme-Pfalca,  Vācija |
| Dzīvesbiedre | * Dānijas Gunhilda
* Puatjē Agnese
 |
| Bērni | * no Gunhildas:
* Beatrise
* no Agneses:
* Adelaide
* Gizela
* Matilda
* Heinrihs IV
* Konrāds II
* Švābijas Judīte
 |
| Dinastija |
Saliešu dinastija |
| Tēvs |
Konrāds II |
| Māte |
Švābijas Gizela |
| Reliģija |
Romas katoļu |
| Paraksts |  |

**Heinrihs III** (latīņu: *Henricus III*, vācu: *Heinrich III.* saukts arī **Melnais** un **Dievbijīgais**; dzimis 1016. gada 28. oktobrī, miris 1056. gada 5. oktobrī) bija Saliešu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1046. gada līdz nāvei 1056. gadā. Vēsturiski viens no ietekmīgākajiem Svētās Romas impērijas imperatoriem.

Imperatora Konrāda II vecākais dēls, tāpēc jau 1028. gadā, kad tēvs tika kronēts par imperatoru, Heinrihs vienlaicīgi Āhenē tika kronēts par Vācijas karali, lai nodrošinātu dinastijas pastāvēšanu. 1046. gadā Romā pāvests Klements II kronēja Heinrihu par imperatoru.

Heinriha III balsts bija bruņniecība. Viens no Heinriha III tuvākajiem līdzgaitniekiem bija Ķelnes arhibīskaps Anno II. Atbalstīja Klīnī reformu baznīcā. 1046./47. gadā devās uz Itāliju, kur atcēla no amata trīs konkurējošus pāvestus un iecēla sev tīkamu kandidātu no Vācijas. Pēc vairākiem karagājieniem Heinriham III izdevās panākt Polijas un Ungārijas Karalistes nonākšanu impērijas atkarībā, kā arī apspiest Lotringas hercoga regulāros dumpjus. Nodarbojās ar laicīgo lēņu pārdošanu par naudu, šādi noskaņojot pret sevi daļu feodāļu.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Heinrihs III.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)