Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tojamas prefektūra

|  |
| --- |
| **Tojamas prefektūra** |
| **富山県** |
| —  **Japānas perfektūra**  —  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Emblēma** |

 |
|  |
| Pārvaldes centrs
  | Tojama
 |
| Oficiālā valoda
  | japāņu
 |
| Valsts
  |  Japāna |
| Reģions
  | Čjūbu
 |
| Sala
  | Honsju
 |
| **Platība**  |
|  - Kopējā
  | 4 247,22 km² |
| **Iedzīvotāji** (2017) |
|  - Kopā | 1 055 893 |
|  - Blīvums | 248,6/km² |
| Laika josla | JST (UTC+9)
  |
| **Mājaslapa:** www.pref.toyama.jp |
|  **Tojamas prefektūra Vikikrātuvē** |

**Tojamas prefektūra** (japāņu: 富山県, *Toyama-ken*) ir viena no Japānas prefektūrām. Tā atrodas Čjūbu reģionā Honsju salas rietumos. Prefektūra robežojas ar Isikavas prefektūru rietumos, ar Gifu prefektūru dienvidos un ar Nagano prefektūru un ar Ņiigatas prefektūru austrumos, bet ziemeļos to apskalo Japāņu jūra.

Prefektūra kopējā platība ir 4 247,22 km² un sīkāk sastāv no 2 rajoniem, 15 pašvaldībām un 10 pilsētām. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Tojama. Pēc 2017. gada datiem prefektūrā dzīvo 1 055 893 iedzīvotāji. Tā ir trīsdesmit trešā lielākā Japānas prefektūra pēc platības un trīsdesmit astotā lielākā pēc iedzīvotāju skaita.

30% no prefektūras teritorijas aizņem nacionālie parki. Tojamas prefektūra ir vadošais rūpniecības centrs Japāņu jūras piekrastē.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Tojamas prefektūra.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Ženēvas ezers

| Ženēvas ezers |
| --- |
|  |
| Skats uz ezeru no Montrē |
| Ženēvas ezers no kosmosa |
|  |
| Atrodas |  Francija  Šveice |
| Koordinātas | ﻿ / ﻿ |
| Platība |
582 km2 |
| Lielākais garums |
73 km |
| Vidējais dziļums |
153 m |
| Lielākais dziļums |
310 m |
| Tilpums |
88,9 km3 |
| Augstums v.j.l. |
372 m |
| Izteka |
Rona |
| Sateces baseins |
7975 km2 |
| Apdz. vietas krastos |
Lozanna, Montrē, Niona, Tononlebēna, Vevē, Ženēva |
| Ženēvas ezersRādīt kartē "Šveice"Ženēvas ezersRādīt kartē "Francija" |
|  **Ženēvas ezers Vikikrātuvē** |

**Ženēvas ezers** (arī **Lemāns**; franču: *Lac Léman*, *Lac de Genève*; vācu: *Genfersee*) ir liels ezers Alpos uz Šveices un Francijas robežas. 60% ezera atrodas Šveicē, 40% — Francijā. Ezera krastā atrodas daudzu slavenību mājas.

Ezers veidojies ledus laikmeta beigu posmā. Pusmēness formas ezers, ūdens apmaiņas periods - 11,4 gadi. Cauri ezeram tek Rona. Tuvāk ezera rietumu galam pāržmauga, kas ezeru sadala divās daļās — Granlaks (*Grand Lac*) austrumos un Ptīlaks (*Petit Lac*) rietumos. Krastu posmā starp Nionu un Lozannu sauc par Lakotu (*La Côte*), bet starp Lozannu un Vevē par Lavo (*Lavaux*).

1960. gados piesārņojuma līmenis ezerā sasniedza tādu pakāpi, ka vairākās pludmalēs bija bīstami peldēties. 1980. gados piesārņojums (galvenokārt eitrofikācija) bija tik spēcīgs, ka ezerā praktiski vairs nebija zivju. Pēdējā laikā piesārņojuma līmenis krasi samazinājies un ezerā peldēties ir droši.

Ezers ir kalpojis par atpūtas vietu populāriem cilvēkiem. Šeit spoku stāstus rakstījuši Bairons un Mērija Šellija (šeit tapis Frankenšteina sižets).

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ženēvas ezers.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Starptautiskā Ženēvas ezera aizsardzības komisija
* Ženēvas ezera ostas (franciski)
* Ženēvas ezera attēli
# Skiti[labot | labot pirmkodu]

Skitu karavīrs
**Skiti** šaurākajā nozīmē ir apzīmējums irāņu grupas valodā runājošām ciltīm, kas kopš 7. gadsimta pirms Kristus dzīvoja tagadējās Krievijas un Ukrainas dienviddaļas stepēs un uzturēja ciešus sakarus ar Melnās jūras grieķu kolonijām un tālāk uz ziemeļiem dzīvojošajām pirmbaltu un pirmsomugru ciltīm. Plašākā nozīmē par skitiem dēvē visas indoirāņu valodās runājošās ciltis, kas šajā periodā dzīvoja Austrumeiropas un Centrālāzijas stepju zonā (sarmati, saki u.c.), kas izveidoja nomadu tautu agrīnos valstiskos veidojumus (Skītija, Sarmatija, Alanija u.c.). Seno autoru ietekmē, kas visus barbarus iedalīja ķeltos, ģermāņos un skitos, līdz pat viduslaikiem par skitiem dēvētas arī citas šajā reģionā dzīvojošās ciltis. Skitu kultūra ir atstājusi ietekmi uz toreizējo kaimiņtautu kultūrām, tostarp ķeltu, ģermāņu, slāvu, baltu un somugru tautām.

## Literatūra

* Граков Б. Н. Скифы. — М.: 1971.
* E. V. Cernenko, M. V. Gorelik: *The Scythians 700-300 BC.* Osprey, London 1983. ISBN 0-85045-478-6
* Iaroslav Lebedynsky: *Les Scythes. La civilisation nomade des steppes, VII.-III. siéc av. J.-C.* Errance, Paris 2003. ISBN 2-87772-215-5
* François Cornillot: *L'aube scythique du monde slave.* in: *Slovo.* Revue du Centre d'Études Russes, Eurasiennes et Sibériennes (CERES), Paris 14.1994, 77-259. ISSN 0183-6080
* François Cornillot: *Le feu des Scythes et le prince des Slaves.* in: *Slovo.* Revue du CERES. Paris 20/21.1998, 27-127. ISSN 0183-6080
* Hermann Parzinger: *Die Skythen*. Beck, München 2004. ISBN 3-406-50842-1 (neuer, hervorragender Gesamtüberblick)
* Hermann Parzinger, Wilfried Menghin und Manfred Nawroth (Hrsgg.): *Im Zeichen des Goldenen Greifen. Königsgräber der Skythen*. Prestel Verlag, München 2007

* E.D. Frolov: *Die Skythen in Athen.* in: *Hyperboreus.* Studia classica. Beck, München/St. Peterburg 6.2000,1, S.3-30. ISSN 0949-2615

## Ārējās saites

* Ceļojoša izstāde "Skitu ķēniņu kapenes" (vāciski)
* Hērodota "Vēsture" (fragmenti par skitiem) Arhivēts 2008. gada 19. februārī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
# Semjuels Morze

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Semjuels Morze *Samuel Morse* |
| --- |
|  |
| Semjuels Morze 1840. gadā |
| Personīgā informācija |
| Dzimis | 1791. gada 27. aprīlī  Čārlztauna, Masačūsetsa, ASV |
| Miris | 1872. gada 2. aprīlī (80 gadi)  Ņujorka, ASV |
| Tautība | Amerikānis |
| Paraksts |  |

 |
|

| Zinātniskā darbība |
| --- |
| Alma mater | Jeila koledža |
| Sasniegumi, atklājumi | Morzes kods |

 |

**Semjuels Morze** (angļu: *Samuel Finley Breese Morse*; dzimis 1791. gada 27. aprīlī, miris 1872. gada 2. aprīlī) bija amerikāņu izgudrotājs un gleznotājs. Pazīstams kā Morzes koda izgudrotājs un telegrāfa komerciālas izmantošanas ieviesējs.

Izglītību ieguvis *Phillips Academy* un Jeila koledžā (pabeidza mācības 1810. gadā). Tad uzsāka gleznotāja karjeru, specializējoties portretos. Pēc savas sievas nāves pametis gleznošanu un pievērsies lielas distances komunikācijas uzlabošanas jautājumam. 1837. gadā Ņujorkas Universitātē viņš demonstrēja Morzes aparātu. Tas bija raidīšanas aparāts, kas ar pieslēgtu releju spēja signālu pārraidīt 518 metru attālumā. 1838. gadā S. Morze kopā ar Ņūdžersijas metalurģijas rūpnīcas īpašnieka Stefana Vaila dēlu Alfrēdu Vailu izgudroja Morzes kodu (Morzas ābece).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Semjuels Morze.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Biogrāfija[novecojusi saite] (angliski)
# Ekonomiskā ideoloģija

**Ekonomiskā ideoloģija** ietver uzskatu un principu sistēmu, kas nosaka ekonomikas politiku un praksi sabiedrībā. Dažādām ekonomikas ideoloģijām ir savi uzskati par valsts, tirgus, privātīpašuma un citu saimnieciskās darbības aspektu lomu.

Tā atšķiras no ekonomikas teorijas ar to, ka tās pieeja ir normatīva, nevis tikai skaidrojoša, savukārt ekonomikas teoriju mērķis ir radīt precīzus skaidrojošus modeļus, lai aprakstītu, kā ekonomika pašlaik darbojas. Labs veids, kā noteikt, vai kādu ideoloģiju var klasificēt kā ekonomisko ideoloģiju, ir noskaidrot, vai tai ir raksturīgs specifisks un detalizēts ekonomiskais viedoklis.

Galvenās ekonomiskās ideoloģijas:

* Kapitālisms. Pamatprincipi: Brīvais tirgus, privātīpašums, minimāla valsts iejaukšanās, ekonomiskā darbība balstās uz konkurenci un peļņas gūšanu. Piemēri: ASV, lielākā daļa rietumu valstu.

* Sociālisms. Pamatprincipi: ražošanas līdzekļu kolektīvās vai valsts īpašumtiesības, plānveida ekonomika, vienlīdzība. Ekonomiskās darbības mērķis ir apmierināt sabiedrības vajadzības un mazināt sociālo nevienlīdzību. Piemēri: Kuba, Ziemeļkoreja (ekstrēma forma), Skandināvijas valstis (jaukta forma).

* Komunisms. Pamatprincipi: Nav privātīpašuma, vispārēja kolektivizācija, bezšķiru sabiedrība. Mērķis ir panākt sabiedrību, kurā visi resursi un produkcija pieder visiem sabiedrības locekļiem un tiek sadalīti atbilstoši vajadzībām. Piemēri: vēsturiski — Padomju Savienība.

* Liberālisms (ekonomiskais liberālisms). Pamatprincipi: Brīvā tirdzniecība, ierobežota valdības iejaukšanās, ierobežojumu atcelšana. Uzsvars uz indivīda brīvībām un tiesībām, tirgus ekonomika. Piemēri: Liberālās ekonomikas politikas variācijas ir sastopamas ASV, Apvienotajā Karalistē un citās Rietumeiropas valstīs.

Katrai no ideoloģijām ir savas stiprās un vājās puses, un bieži vien valstis izmanto vairāku ideoloģiju elementus, lai izveidotu jauktas ekonomiskās sistēmas, kas pielāgotas to unikālajiem apstākļiem un vajadzībām.

## Ārējās saites