Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Labība[labot | labot pirmkodu]

Mieži, auzas un pārtikas produkti, kas izgatavoti no labības
**Labība** jeb **graudaugi** ir graudzāļu dzimtas kultūraugi, kurus kultivē, lai iegūtu to ēdamās sēklas jeb graudus. Graudaugi aug lielākās platībās un dod vairāk pārtikas enerģijas par citiem pārtikas veidiem pasaulē. Graudaugi ir bagāti ar vitamīniem, minerālvielām, ogļhidrātiem, taukiem un olbaltumvielu. Kad tos rafinē, noņemot klijas un dīgļus, atlikusī endosperma satur galvenokārt ogļhidrātus, zaudējot lielu daļu citu uzturvielu.

Par pseidolabību sauc tādus augus, kuri botāniski nepieder graudzāļu dzimtai, taču to sēklas vai augļus, līdzīgi kā labību graudus, atsevišķi vai kopā ar graudiem vēsturiski izmanto putru un dažādu maizes izstrādājumu gatavošanā.

## Iedalījums

Visas labības var iedalīt 2 grupās:

* 1. grupas jeb t.s. īstajā labībā (rudzi, kvieši, mieži, auzas un tritikāle), ko galvenokārt audzē mērenā klimata joslā. Atkarībā no augšanas perioda, tām var būt gan vasarāju, gan ziemāju formas.
* 2. grupas jeb t.s. prosveida labībā (rīsi, kukurūza, prosa un sorgo), ko lielākoties audzē siltāka klimata joslās un kam pastāv tikai vasarāju formas.

Latvijā, atbilstoši klimatiskajiem apstākļiem, audzē ziemas rudzus, ziemas kviešus, tritikāli un nelielā daudzumā arī ziemas miežus, bet no labības vasarāju formām — vasaras kviešus un vasaras auzas.

## Ieguve

Labības ieguves apjomi pasaulē pēc 2003. gada datiem:

| Nosaukums | Ieguve (miljoni t) | Piezīmes |
| --- | --- | --- |
| Kukurūza | 792 | Galvenais pārtikas veids cilvēkiem Amerikā, Āfrikā, kā arī barība mājlopiem visā pasaulē |
| Rīsi | 659 | Galvenie graudaugi tropu un dažos mērenajos reģionos |
| Kvieši | 606 | Galvenie graudaugi mērenajos reģionos. Galvenais pārtikas veids Ziemeļamerikā, Eiropā un Austrālijā |
| Mieži | 133 | Audzē iesalam un barībai mājlopiem. |
| Sorgo | 63 | Svarīgs pārtikas veids Āzijā un Āfrikā, barība mājlopiem visā pasaulē |
| Prosa | 34 | Līdzīgu graudaugu grupa. Svarīgs pārtikas veids Āzijā un Āfrikā. |
| Auzas | 25 | Populāra barība mājlopiem visā pasaulē |
| Rudzi | 15 | Aug vēsā klimatā |
| Tritikāle | 12 | Kviešu un rudzu hibrīds |
| Griķi | 2 | Pseidolabība. Audzē Eirāzijā |

Kukurūza, rīsi un kvieši sastāda 87 % no visas pasaules labības ieguves un 43 % no visām pārtikas kalorijām 2003. gadā, un to apjomi kopš 1060. gada ir būtiski auguši. Savukārt auzu un rudzu apjomi ir kritušies.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Labība.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Saltas province

|  |
| --- |
| **Saltas province** |
| Provincia de Salta |
| —  **Province**  —  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
|  |
| Pārvaldes centrs
  | Salta
 |
| Valsts
  |  Argentīna |
| **Platība**  |
|  - Kopējā
  | 155 488 km² |
| **Iedzīvotāji** (2010) |
|  - Kopā | 1 214 441 |
|  - Blīvums | 7,8/km² |
| Laika josla | ART (UTC-3)
  |
| **Mājaslapa:** www.salta.gov.ar |
|  **Saltas province Vikikrātuvē** |

**Saltas province** (spāņu: *Provincia de Salta*) ir viena no Argentīnas provincēm, atrodas valsts ziemeļrietumos. Robežojas ar Huhujas provinci un ar Bolīviju ziemeļos, ar Paragvaju, ar Formosas provinci un ar Čako provinci austrumos, ar Santjago del Estero provinci, ar Tukumanas provinci un ar Katamarkas provinci dienvidos, ar Čīli rietumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Salta. Saltas provinces kopējā platība ir 155 488 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 1 214 441 iedzīvotājs. Tā ir sestā lielākā province Argentīnā pēc platības un astotā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta divdesmit trīs departamentos.

## Attēli

* Galvenais laukums Saltas pilsētā
* Gaisa tramvajs no Sanbernardo kalna
* "Mākoņu vilciens" uz Polvoriljas tilta
* Vīnogulāji
* Dabas rezervāts Kevrada de las Končas pie Kafajates pilsētas
* Kevrada de las Flečas (*Bultu ieleja*).
* Irujas pilsētas tuvumā
* Sāls līdzenums Salinasgrandess uz robežas ar Huhujas provinci
* Skats Kači pašvaldībā
* Ceļš uz Kači Loskardonesas nacionālajā parkā

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Saltas province.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Karēļu valoda

| Karēļu valoda (*karjala*) |
| --- |
| Valstis, kur runā: | Somijā, Krievijā  |
| Reģioni: | Karēlija |
| Valodas pratēji: | 52 880 Arhivēts 2009. gada 3. augustā, *Wayback Machine* vietnē. |
| Izplatība: | - |
| Klasifikācija: | urāliešu valodas somugru valodas Baltijas jūras |
| Oficiālais statuss |
| Valsts valoda: | - |
| Regulatora institūcija: | - |
| Valodas kods |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | krl |
| ISO 639-3 | krl |
| Skatīt arī: Valoda — Valodu saraksts |

**Karēļu valoda** ir viena no somugru valodām, kura ir ļoti tuva somu valodai un reizēm tiek uzskatīta par somu valodas dialektu. Visvairāk tiek runāta Karēlijas Republikā Krievijā. Dialekti, kurus runā Somijas Karēlijas dienvidos un ziemeļos, nav uzskatāmi par karēļu valodu, bet Somu valodas dialektiem.

Wikimedia Incubator
 Karēļu valodas Vikipēdijas tests Vikimēdijas inkubatorā
# RISC

**RISC** (no angļu: r**educed **i**nstruction **s**et **c**omputer* - "samazinātas instrukciju kopas dators" jeb *reduced instruction set computing*) ir centrālā procesora izveides filozofija, kuras pamatā ir samazināts instrukciju skaits, un šo instrukciju izpildes laiks ir īss.

1980. gadā kompānija IBM izstrādāja pirmo RISC arhitektūras minidatoru *IBM801*.

## Skatīt arī

* CISC
# Šaujamierocis[labot | labot pirmkodu]

Šaujamieroči no 19. gadsimta beigām līdz mūsdienām: (no augšas uz leju)
\* Snider-Enfield karabīne (Apvienotā Karaliste, 1866.),
\* SKS-45 (PSRS, 1944.),
\* Type 56 (Ķīna, 1956.),
\* Steyr AUG (Austrija, 1979.)
**Šaujamierocis** ir ierocis, kurā šāviņa izsviešanu no stobra izraisa ķīmiska lādiņa sadegšanā (sprādzienā) radušos gāzu izplešanās. Tie ir attāluma ieroči un paredzēti uzbrukumam vai aizsardzībai, kā arī medībām, sportam.

Šaujamieroči sāka attīstīties pēc tam, kad senajā Ķīnā tika izgudrots šaujampulveris. Par vieniem no pirmajiem šaujamieročiem tiek uzskatīti "uguns šķēpi", kur šaujampulveris tika iepildīts bambusa caurulē. Vēlāk stobru izgatavošanai izmantoja bronzu, dzelzi.
14. gadsimtā šaujampulvera tehnoloģija sasniedza Eiropu. Paralēli attīstījās artilērija un kājnieku ieroči.

## Iedalījums

Šaujamieroču iedalījums:

* Individuālie šaujamieroči:

* arkebūza
* muskete
* šautene
* karabīne
* triecienšautene
* mašīnpistole
* pistole, revolveris

* Kolektīvie šaujamieroči:

* patšautene
* ložmetējs
* granātšāvējs
* granātmetējs

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Šaujamierocis.
# McDonald's

*McDonald's* restorāns Rīgas centrā, Zigfrīda Annas Meierovica bulvārī 18
McDonald's Corporation ir pasaulē lielākā ātrās ēdināšanas ķēde, kas katru dienu apkalpo 50 miljonus klientu. *McDonald's* galvenokārt pārdod hamburgerus, siera burgerus, cāļa produktus, frī kartupeļus, brokastu ēdienus, bezalkoholiskos dzērienus, kokteiļus un saldos ēdienus. Piedāvā arī salātus, ietinamos ēdienus un augļus. Ar 14 restorāniem ķēde ir pārstāvēta arī Latvijā.

Viens no kompānijas pazīstamākajiem produktiem ir 1967. gadā ieviestais *Big Mac*.

## Latvijā

1994. gada 15. decembrī *McDonald's* Zigfrīda Annas Meierovica bulvārī 18 (bijušās kafejnīcas "Luna" telpās) atvēra savu pirmo restorānu Latvijā un arī visā Baltijā, bet 1996. gada oktobrī — jau trešo restorānu un pirmo *McDonald's* restorānu Latvijā ar autokasi. Pirmā *McDonald's* atvēršana izraisīja Vides aizsardzības kluba biedru, kā arī citu cilvēku protestus, kuri bija satraukušies par iepriekš Latvijā nepieredzēto vienreizlietojamo trauku izmantošanu un ārzemju izcelsmes izejvielu īpatsvaru *McDonald's* produkcijā, kā arī restorāna atrašanos tuvu Brīvības piemineklim.

*McDonald's z*īmola restorānus Latvijā pārvalda 1994. gada 6. aprīlī reģistrētā SIA "Premier Restaurants Latvia" (līdz 2010. gada 21. decembrim — SIA "McDonald's Latvia Ltd."). Uzņēmums pilnībā pieder Nīderlandē reģistrētajai B.V. "Premier Capital".

2010. gadā *McDonald's* paziņoja par plāniem atvērt pirmo restorānu ārpus Rīgas, kas atrastos Jelgavā (apsvērta tika arī Liepāja), taču tā vietā 2011. gada 6. decembrī to atvēra Daugavpilī, 18. novembra ielā 42. Pec divu gadu darbības 2013. gada 14. decembrī Daugavpils restorānu slēdza kā nerentablu. 2013. gada 22. februārī atklāja Jelgavas *McDonald's* restorānu Brīvības bulvārī 1, kuru sākotnēji plānoja atvērt 2012. gada nogalē.

2015. gadā *McDonald's* savos restorānos Latvijā sāka ieviest pašapkalpošanās viedkioskus ar skārienekrāniem. 2019. gadā uzņēmums lēsa, ka tā 13 ķēdes restorāni Rīgā un Jelgavā apkalpoja vairāk nekā 9,6 miljonus klientu gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: McDonald's.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Volgas vācieši[labot | labot pirmkodu]

Volgas vācieši
Wolgadeutsche| Volgas vāciešu karogs |
| Visi iedzīvotāji |
|
594 138 |
| Reģioni ar visvairāk iedzīvotājiem |
|  Krievija
* Altaja novads 79 502
* ‎ Omskas apgabals 76 334
* ‎Novosibirskas apgabals 47 275
* Kemerovas apgabals 35 965
* Čeļabinskas apgabals 28 457
* Tjumeņas apgabals 27 196
* Sverdlovskas apgabals 22 540
* Krasnodaras novads 18 469
* Orenburgas apgabals 18 055
* Volgogradas apgabals 17 051
* Tomskas apgabals 13 444
* Saratovas apgabals 12 093
* Permas novads 10 152
 |
394 138 |
|  Kazahstāna |
200 000 |
| Valodas |
|
vācu valoda, krievu valoda, kazahu valoda |
| Reliģijas |
|
luterānisms, Romas katoļu baznīca, menonīti |
|  |

Volgas vāciešu apmetnes Saratovas apkaimē.
**Volgas vācieši** (vācu: *Wolgadeutsche* vai *Russlanddeutsche* — 'Krievijas vācieši', krievu: *поволжские немцы*) bija vācu etniskā grupa, kas kopš 18. gadsimta dzīvoja Krievijas Impērijas iekarotajās agrākās Kazaņas hanistes zemēs Volgas lejtecē Saratovas apkaimē.

## Vēsture

Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II savas valdīšanas sākumā 1763. gada 22. jūlijā Eiropas valstīs izplatīja manifestu, kurā aicināja ārzemniekus pārcelties uz savas lielvalsts neapgūtajām zemēm, solot ticības un nodokļu brīvību, kā arī dažādus pabalstus. Lielākā pārceļotāju daļa bija no Svētās Romas impērijas rietumu daļas vācu valstīs (Bavārijā, Bādenē, Hesenē, Pfalcā, Reinzemē) dzīvojošajiem zemniekiem, kurus bija izputinājis Septiņgadu karš (1756–1763).
Lielāko daļu vācu zemnieku nometināja Volgas lejtecē Saratovas apkaimē, kur katram kolonistam piešķīra 30 ha neiekoptas stepes zemes. 1773. gadā Volgas vācu kolonijā bija 104 ciemi ar 25 781 iedzīvotāju. 1774. gadā Saratovu ieņēma Jemeļjans Pugačovs, 1780. gadā nodibināja Saratovas vietniecību, ko 1797. gadā pārdēvēja par Saratovas guberņu.

Bērenfeldes baznīca Volgas vācu kolonijā.
Pārkrievošanas periodā pēc 1881.–1884. gada Volgas vācu koloniju autonomiju ierobežoja, tāpēc daudzi izceļoja uz ASV, Kanādu un Dienvidameriku.
Padomju varas iestādes pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1924. gadā izveidoja Volgas Vācu APSR, ko likvidēja Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā un apmēram 400 000 Volgas vāciešu izsūtīja uz Sibīrijas un Vidusāzijas "darba nometnēm", kur liela daļa no viņiem gāja bojā.

Pēc PSRS sabrukuma Volgas vāciešu pēcteči un radinieki masveidā izceļoja uz Vāciju. Zināms, ka laikā starp 1990. un 1999. gadu no bijušās PSRS uz Vāciju izceļoja 1,6 miljoni iedzīvotāju, kas varēja pierādīt savu radniecību ar vāciešiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Volgas vācieši.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Proza

**Proza** (latīņu: *prosa* — ‘tiešs’) jeb **epika** (grieķu: *epikos* — ‘vēstījošs’) ir daiļliteratūras veids, kas rakstīts nesaistītā valodā. Prozai tradicionāli bijis raksturīgs sižetiskums un lielākoties daudz mazāka tēlainība nekā dzejai, taču kopš 20. gadsimta sākuma modernisma, avangarda un vēlāk arī postmodernisma literatūrā bieži vien sastopami, piemēram, darbi bez sižeta un ļoti tēlaini prozas darbi (aizsākumi šādai prozai meklējami jau impresionisma literatūrā).

Prozas pamatžanri ir romāns, stāsts, novele, eseja, arī literārā pasaka, miniatūra, humoreska, tēlojums. Tomēr 20. un 21. gadsimta prozā ir vērojams žanru robežu sairums, žanru hibridizācija un līdzīgas parādības. Prozai piemīt vairāki paveidi — nacionāli vēsturiskais, heroiskais, sadzīves, satīriskais, biogrāfiskais, ģimenes, liriskais, filozofiskais, līdzība, detektīvs.

Literārā proza Senajā Grieķijā radās 6. gadsimta beigās un 5. gadsimtā p.m.ē un 3 nozīmīgas tekstu sacerēšanas nozares bija: vēsturiskā proza jeb historiogrāfja, daiļruna jeb retorika un filozofiskā proza.
# Politiskā brīvība[labot | labot pirmkodu]

**Politiskā brīvība** jeb **politiskā rīcībspēja** ir indivīda tiesības piedalīties politiskajā procesā un izteikt politiskās pārliecības bez vajāšanas vai diskriminācijas. Politiskās tiesības un brīvības būtiski atšķiras no personiskajām, sociālajām, ekonomiskajām un citām tiesībām un brīvībām, jo parasti tās ir cieši saistītas ar attiecīgās valstspiederību. Politiskās brīvības ir viena no pilsoņu konstitucionālo pamattiesību un brīvību grupām, jo tās nosaka viņu līdzdalību valsts un sabiedrības dzīvē. Tās parasti ir nostiprinātas valstu konstitūcijās, citos likumos un tiesību normās.

Brīvības piemineklis — viens no slavenākajiem brīvības un demokrātijas simboliem Latvijā
Politiskās brīvības jēdziens ir cieši saistīts ar pilsonisko brīvību un cilvēktiesību jēdzieniem, kuriem demokrātiskās sabiedrībās parasti tiek nodrošināta tiesiskā aizsardzība no valsts puses.

## Ārējās saites

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Normandija (administratīvs reģions)

|  |
| --- |
| **Normandija** |
| Normandie |
| —  **reģions**  —  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| Normandijas reģiona Francijā |
| Pārvaldes centrs
  | Kāna, Ruāna
 |
| Valsts
 |  Francija |
| Izveidots | 2016. gadā |
| Departamenti |
5
* Kalvadosa
* Ēra
* Manša
* Orna
* Piejūras Sēna
 |
| **Platība**  |
|  - Kopējā
  | 29 906 km² |
| **Iedzīvotāji** (2021) |
|  - Kopā | 3 327 966 |
|  - Blīvums | 111,3/km² |
| Laika josla | CET (UTC+1)
  |
|  - Vasaras laiks (DST) | CEST (UTC+2) |
| **Mājaslapa:** www.normandie.fr |
|  **Normandija Vikikrātuvē** |

**Normandija** (franču: *Normandie*) ir Francijas reģions valsts ziemeļos, kas atrodas vēsturiskajā Normandijā. 1956. gadā Normandija tika sadalīta 2 patstāvīgos reģionos Augšnormandijā un Lejasnormandijā, bet 2016. gadā atkal apvienota vienā reģionā. Reģiona prefektūra atrodas lielākajā pilsētā Ruānā, bet reģiona padomes ofiss atrodas Kānā.

Reģiona teritorija ir 29 906 km² liela un aizņem apmēram 5% Francijas teritorijas. Normandijā dzīvo apmēram 3,33 miljoni iedzīvotāju — 2021. gadā tas veidoja 5,5% no visas Francijas iedzīvotāju skaita.

## Vēsture

Reģiona nosaukums cēlies no normaņiem — skandināvu izcelsmes karotājiem un kolonistiem, kas 9. gadsimtā sāka sirot un apmesties šajā reģionā. 911. gadā Vestfālenes līgumā Francijas karalis Kārlis Vienkāršais piešķīra teritoriju vikingam Rollo (jeb *Hrōlfr*) un viņa pēctečiem apmaiņā pret kristietības pieņemšanu un solījumu aizsargāt valsts robežas. Tā tika izveidota Normandijas hercogiste, kas kļuva par nozīmīgu politisku un militāru spēku.

11. gadsimtā Normandija kļuva īpaši nozīmīga, kad tās hercogs Viljams I Iekarotājs 1066. gadā iebruka Anglijā un kļuva par Anglijas karali. Šis notikums cieši savija Normandijas un Anglijas vēsturi vairāku gadsimtu garumā. 1204. gadā Filips II Augusts pievienoja kontinentālo Normandiju Francijas Karalistei, bet Normandijas salas (piemēram, Džērsija un Gērnsija) palika Anglijas pārvaldībā, kur tās atrodas joprojām kā Kronim piederošās teritorijas.

Normandijai bija svarīga loma arī vēlākos laikos, īpaši Otrā pasaules kara laikā. 1944. gada 6. jūnijā sabiedroto spēki veica slaveno Normandijas desantu jeb Diena D, kas bija viens no izšķirošajiem brīžiem kara gaitā Eiropā.

Mūsdienās Normandija kā administratīvs reģions izveidots 2016. gadā, apvienojot agrākos Augšnormandijas un Lejasnormandijas reģionus, atjaunojot vēsturiskās Normandijas vienotību administratīvā līmenī.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Normandija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Ivans Aivazovskis

| **Ivans Aivazovskis** |
| --- |
| 1874. gada pašportrets |
| Pilnais vārds |
Ovaness Aivazjans |
| Dzimis |
1817. gada 29. jūlijā Feodosija, Taurijas guberņa, Krievijas Impērija (Krima,  Ukraina) |
| Miris |
1900. gada 2. maijā (82 gadu vecumā) Feodosija, Taurijas guberņa, Krievijas Impērija (Krima,  Ukraina) |
| Tautība |
armēnis |
| Nozares |
gleznošana |
| Mācījies |
Pēterburgas Ķeizariskā mākslas akadēmija |
| Mākslas virziens |
romantisms |
| Slavenākie darbi |
"Devītais vilnis" (*Дев'ятий вал*, 1850) |

**Ivans Aivazovskis** (krievu: *Иван Константинович Айвазовский*, ukraiņu: *Іван Костянтинович Айвазовський*), īstajā vārdā **Ovaness Aivazjans** (armēņu: Հովհաննես Այվազովսկի, dzimis 1817. gada 29. jūlijā, miris 1900. gada 2. maijā), bija armēņu izcelsmes Krievijas Impērijas gleznotājs — marīnists, uzgleznojis apmēram 6000 darbu.

## Dzīvesgājums

Dzimis nabadzīgā armēņu tirgotāja ģimenē, tomēr labo sekmju dēļ ieskaitīts Simferopoles ģimnāzijā un vēlāk Pēterburgas Ķeizariskajā mākslas akadēmijā. Iegūtā akadēmijas stipendija ļāva apceļot daudzas pasaules valstis. 1844. gadā viņš kļuva par Krievijas Galvenā jūras štāba gleznotāju.
No 1845. gada radīja arī daudzus darbus Osmaņu impērijas galmam. Mūža nogali pavadīja dzimtajā Feodosijā, kur ar saviem līdzekļiem piedalījās pilsētas attīstībā.

## Darbi

Aivazovska zināmākā glezna ir jūras aina ar kuģa katastrofā izdzīvojušajiem "Devītais vilnis". Gleznojis dažādu ostu skatus, jūras kauju skatus un atsevišķus kuģus. Sevišķi iemīļota Aivazovska tēma ir jūrnieku cīņa ar viļņiem un vētru. Gleznojis arī nedaudz sauszemes ainavas, galvenokārt Armēnijas un Turcijas skatus.

### Gleznu izlase

* Devītais vilnis (1850)
* Konstantinopoles ainava (1856)
* Varavīksne (1873)
* Bosfors (1878)
* Vētraina jūra naktī. (1849)
* Melnā jūra pirms vētras (1881)

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ivans Aivazovskis.
# Fleksija (valodniecība)[labot | labot pirmkodu]

Ar vārdu **fleksija** (latīņu: *flectere* — liekt, locīt) valodniecībā apzīmē izmaiņas vārdā, kas atspoguļo gramatisku attieksmju maiņu jeb, citiem vārdiem, vārda locīšanu. Valodas, kam fleksija raksturīga, sauc par **fleksīvām valodām**. Atsevišķi izšķir **iekšējo fleksiju**, kas ir skaņu mija vārda saknē. Sintētiskas valodas var nosacīti iedalīt fleksīvās un aglutinatīvās valodās: fleksīvās valodās maina kādu morfēmu (visbiežāk galotni), lai atspoguļotu gramatiskās attieksmes, turpretī aglutinatīvās valodās pievieno aizvien jaunus afiksus. Somu valodai raksturīgs daudz aglutinācijas, kad vārda saknei pievienojot afiksus, taču to nevar uzskatīt par tīri aglutinatīvu valodu, jo vārdu saknēs bieži notiek skaņu mija. Nav iespējams novilkt pilnīgi striktas robežas, kuras ir fleksīvas un kuras aglutinatīvas valodas.

## Latviešu valoda

Latviešu valoda ir izteikti fleksīva, taču lībiešu substrāta ietekmē latviešu valoda ir analītiskāka nekā lietuviešu. Piemēram, latviešu valodā atšķirībā no lietuviešu (un, piemēram, krievu) valodas nav tīra instrumentāļa — tas ir ticis sinkretizēts.

| Valoda | Dsk. dat. | Dsk. instr. |
| --- | --- | --- |
| Lietuviešu | merginoms | merginom**i**s |
| Krievu | devčonkam | devčonkam**i** |
| Latviešu | meitenēm | meitenēm |

Taču, runājot specifiski par lībiešu substrātu latviešu valodā, ne visas izmaiņas ir vienkāršojumi. Piemēram, saskaņā ar *Comrie* atstāstījuma izteiksme (*darot*, *esot darījis*, *darīšot*) ir ieviesta lībiešu ietekmē un šajā gadījumā tas nav vienkāršojums.

## Atsauces
# Iziešana kosmosā

Sīvens Robinsons manipulatora galā misijā STS-114
**Iziešana kosmosā** ir kosmonauta darbība kosmosā ārpus kosmosa kuģa vai dehermetizētā telpā kosmiskā aparāta iekšienē.

ASV lietotais termins *EVA* (angļu: *Extra-vehicular activity* "ārpuskuģa aktivitāte") ir plašāks par PSRS/Krievijā izmantoto (krievu: *Выход в открытый космос* "iziešana atklātā kosmosā"), jo tas neaprobežojas tikai ar cilvēka darbību kosmosā Zemes orbītā, bet arī ar aktivitātēm uz Mēness virsmas ārpus nolaižamā aparāta, un nākotnē — uz citas planētas virsmas. Dažreiz nepieciešamas kosmonautu darbības skafandros kosmosa kuģa vai kosmiskās stacijas iekšienē (vai daļēji iekšienē) dehermetizētā telpā.

Vēsturiski, sakarā ar pirmo kosmosa kuģu atšķirīgām konstrukcijām, amerikāņi un krievi dažādi nosaka ja pārējais viņa ķermenis palika kabīnē. Mūsdienās amerikāņi par iziešanas sākumu uzskata skafandra pārslēgšanu uz autonomo elektrobarošanu, bet beigas — gaisa ieplūšanas sākumu slūžu kamerā.

Iziešana kosmosā tiek veikta, kosmonautam esot skafandrā. Agrākajiem skafandriem gaisu piegādāja no komosa kuģa pa cauruli. Vēlāk gaisa rezerves tika ņemtas līdzi, un no kuģa pa kabeli nodrošināja tikai elektroenerģiju. Mūsdienās skafandri ir pilnībā autonomi. Drošības apsvērumu dēļ ar kosmosa kuģi kosmonautu saista tikai drošības trose vai tiek izmantota īpaša manevrēšanas iekārta, ar kuras palīdzību var atgriezties slūžu kamerā.

## Svarīgākie notikumi

* Pirmo iziešanu kosmosā veica PSRS kosmonauts Aleksejs Ļeonovs 1965. gada 18. martā no kosmosa kuģa Voshod-2.
* Pirmo ASV iziešanu izpildīja Edvards Vaits 1965. gada 3. jūnijā no Gemini 4.
* Pirmo iziešanu uz Mēness virsmas veica Nīls Ārmstrongs un Edvīns Oldrins 1969. gada 20. jūlijā no Apollo 11 nolaižamā aparāta *Eagle*.
* Pirmo iziešanu, kad kosmonauts nav saistīts ar trosi, realizēja Brūss Makkendless 1984. gada 7. februārī no kosmoplāna Challenger misijā STS-41-B.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Iziešana kosmosā.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Haridžīti

**Haridžīti** (arābu: خوارج; *Khawārij* — 'aizgājušie') ir galvenais apzīmējums musulmaņiem, kuri 7. gadsimtā atbalstīja ceturtā halifa Alī ibn Abī Tāliba varu, tomēr beigās viņu pameta. Pirmo reizi haridžīti parādījās 7. gadsimta beigās, kad sacēlās pret Alī.

Mūsdienās haridžīti uzturas Irākas dienvidos un nepieder nedz šiītu, nedz sunnītu reliģiskajai kopienai. Haridžītu reliģija iespaidojusi ibādiešu atzara veidošanos Omānas valstī.

## Raksturojums

Haridžīti atšķiras ar saviem uzskatiem par halīfiem un ticīgo kopienas (Ummas) vadītāja lomu. Pretstatā šiītiem, kuri uzskata, ka tiesības uz valdīšanu pār ticīgo kopienu pieder tikai Alī (4. halīfa) namam, haridžīti uzskata, ka par ticīgo kopienas galvu var kļūt ikviens dievbijīgs un pazemīgs musulmanis. Pretstatā sunnītiem, kuri uzskata, ka imāma (dievkalpojumu vadītāja, reizēm — ticīgo kopienas līdera) nepietiekošā pazemība vēl nav iemesls sacelšanās aktam, haridžīti uzstāj uz tiesībām sacelties pret ikvienu nepazemīgu ticīgo kopienas vadītāju, ja tas neatbilst Pravieša Muhameda, 1. halīfa — Abū Bekra vai 2. halīfa — Umara dotajam piemēram uzvedībā, pazemībā, dievbijībā un rīcībā.

Saskaņā ar šo politisko nostāju haridžīti attīstīja daudzveidīgu teoloģisko un legālo doktrīnu kopumu, kurām attīstoties paši haridžīti kļuva par reliģisko novirzienu, kas pastāv neatkarīgi no šiītiem un sunnītiem.

## Atsauces

## Ārējās saites

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)