# Meidzi periods

**Meidzi periods** (japāņu: 明治時代, *Meiji jidai*, “apgaismotās valdīšanas periods”) bija periods Japānas vēsturē no 1868. gada līdz 1912. gadam, kad valsti pārvaldīja Meidzi. Šis periods sākās pēc Meidzi restaurācijas un beidzās ar imperatora Meidzi nāvi.

Meidzi periodā Japāna piedzīvoja strauju politisku, sociālu, ekonomisku un militāru modernizāciju. Valsts atteicās no Edo perioda feodālās pārvaldes sistēmas un sāka veidot centralizētu valsti pēc Rietumu lielvalstu parauga. Šajā laikā Japāna kļuva par industriālu un militāri spēcīgu valsti, kas aktīvi iesaistījās starptautiskajā politikā.

## Nosaukums

Nosaukums *Meidzi* nozīmē “apgaismotā valdīšana”. Tas bija imperatora valdīšanas devīzes nosaukums, kas tika pieņemts pēc Tokugavas šogunāta krišanas. Pēc Meidzi imperatora nāves šis valdīšanas laiks tika nosaukts par Meidzi periodu.

## Vēsture

Meidzi periods sākās 1868. gadā, kad pēc Meidzi restaurācijas tika atjaunota imperatora vara. Līdz tam Japānu vairāk nekā divus gadsimtus faktiski pārvaldīja Tokugavas šogunāts, bet imperatoram bija galvenokārt simboliska nozīme.

Pēc restaurācijas jaunā valdība centās nostiprināt centrālo varu un likvidēt feodālo kārtību. 1869. gadā vairāki ietekmīgi hani nodeva savas zemes imperatoram. 1871. gadā tika likvidēta hanu sistēma, un tās vietā izveidotas prefektūras. Šis solis būtiski vājināja bijušo feodālo valdnieku ietekmi un nostiprināja centrālo valdību.

1873. gadā tika ieviesta vispārējā karaklausība. Tas nozīmēja, ka armija vairs nebija balstīta tikai uz samuraju kārtu. Šī reforma izraisīja neapmierinātību daļā bijušo samuraju, jo viņi zaudēja savas tradicionālās privilēģijas.

Viens no nozīmīgākajiem samuraju sacelšanās gadījumiem bija Sacumas sacelšanās 1877. gadā. To vadīja Saigo Takamori, viens no Meidzi restaurācijas sākotnējiem atbalstītājiem. Sacelšanās tika apspiesta, un pēc tās samuraju politiskā un militārā nozīme strauji samazinājās.

## Politiskās reformas

Meidzi valdība centās izveidot modernu valsts pārvaldes sistēmu. Tika izveidotas jaunas ministrijas, pārveidota nodokļu sistēma un ieviesta vienota likumdošana visā valstī.

1889. gadā tika pieņemta Meidzi konstitūcija. Tā izveidoja konstitucionālu monarhiju, kurā imperatoram bija plašas pilnvaras. Konstitūcija paredzēja arī parlamenta — Impērijas parlamenta — izveidi.

1890. gadā notika pirmās parlamenta vēlēšanas. Tomēr vēlēšanu tiesības sākotnēji bija ierobežotas, un balsot varēja tikai neliela daļa turīgu vīriešu. Neskatoties uz to, parlamenta izveide bija svarīgs solis Japānas politiskās sistēmas modernizācijā.

## Sabiedrība

Meidzi periodā tika būtiski pārveidota Japānas sabiedrības struktūra. Feodālās kārtas tika likvidētas, un oficiāli visi iedzīvotāji kļuva vienlīdzīgi likuma priekšā. Tomēr sociālās atšķirības saglabājās, īpaši starp bijušajiem samurajiem, zemniekiem, tirgotājiem un jaunajiem rūpniecības uzņēmējiem.

Valdība veicināja jaunas nacionālās identitātes veidošanos, kuras centrā bija imperators. Izglītības sistēmā tika uzsvērta lojalitāte valstij, imperatoram un ģimenei.

## Izglītība

1872. gadā tika pieņemts izglītības likums, kas paredzēja modernas skolu sistēmas izveidi. Valdība centās panākt, lai pamatizglītība kļūtu pieejama plašākai sabiedrības daļai.

Meidzi periodā tika dibinātas jaunas skolas, universitātes un tehniskās mācību iestādes. Īpaši nozīmīga bija Rietumu zināšanu un tehnoloģiju apguve. Japāna aicināja ārvalstu speciālistus un sūtīja studentus mācīties uz Eiropu un ASV.

## Ekonomika

Meidzi periodā Japāna pārgāja no agrāras feodālas ekonomikas uz modernu industriālu ekonomiku. Valdība ieguldīja līdzekļus dzelzceļu, kuģniecības, rūpnīcu, telegrāfa līniju un ostu attīstībā.

Īpaša nozīme bija tekstilrūpniecībai, ogļu ieguvei, tērauda ražošanai un kuģubūvei. Valdība sākotnēji pati veidoja rūpniecības uzņēmumus, bet vēlāk daļu no tiem pārdeva privātiem uzņēmējiem. Šādi izveidojās lielas uzņēmumu grupas, kas vēlāk kļuva pazīstamas kā dzaibacu.

Nodokļu reforma nodrošināja valstij stabilākus ienākumus. 1873. gadā tika ieviests zemes nodoklis naudā, nevis naturālās nodevās. Tas palīdzēja finansēt armiju, izglītību un industrializāciju.

## Militārā attīstība

Meidzi valdība īpašu uzmanību pievērsa armijas un flotes modernizācijai. Japāna pārņēma Rietumu militārās organizācijas principus, ieviesa obligāto karaklausību un attīstīja modernu bruņojumu.

Armijas attīstību sākotnēji ietekmēja Francijas un vēlāk Vācijas militārais modelis. Savukārt flotes attīstībā būtiska nozīme bija Lielbritānijas pieredzei.

Militārā modernizācija ļāva Japānai kļūt par vienu no spēcīgākajām valstīm Austrumāzijā.

## Ārpolitika

Meidzi periodā Japāna centās panākt vienlīdzīgu statusu ar Rietumu lielvalstīm. Viens no galvenajiem mērķiem bija pārskatīt nevienlīdzīgos līgumus, kurus Japāna bija spiesta noslēgt Edo perioda beigās.

Japāna aktīvi iesaistījās reģionālajā politikā. 1894.–1895. gadā notika Pirmais Ķīnas—Japānas karš, kurā Japāna sakāva Cjinu Ķīnu. Pēc kara Japāna ieguva Taivānu un nostiprināja savu ietekmi Korejā.

1904.–1905. gadā Japāna karoja ar Krievijas Impēriju Krievijas—Japānas karā. Japānas uzvara šajā karā kļuva par nozīmīgu notikumu pasaules politikā, jo pirmo reizi Āzijas valsts sakāva vienu no Eiropas lielvalstīm modernā karā.

1910. gadā Japāna anektēja Koreju, padarot to par savu koloniju. Šis notikums nostiprināja Japānas impērisko politiku Austrumāzijā.

## Kultūra

Meidzi periodā Japānas kultūrā notika būtiskas pārmaiņas. Valdība un sabiedrības elite aktīvi pārņēma Rietumu tehnoloģijas, apģērbu, arhitektūru, izglītības modeļus un politiskās idejas. Šo procesu bieži raksturoja ar saukli “bagāta valsts, stipra armija”.

Tomēr līdzās rietumnieciskajām ietekmēm saglabājās arī japāņu tradicionālā kultūra. Literatūrā, mākslā un reliģijā notika gan modernizācija, gan tradicionālo vērtību pārinterpretācija.

Meidzi laikā attīstījās modernā japāņu literatūra. Nozīmīgi rakstnieki bija Nacume Soseki un Mori Ogai, kuru darbos tika atspoguļotas modernizācijas radītās pretrunas Japānas sabiedrībā.

## Reliģija

Meidzi valdība centās nostiprināt sintoismu kā valsts ideoloģijas pamatu. Imperators tika attēlots kā svēta figūra un japāņu nācijas vienotības simbols.

Vienlaikus tika ierobežota budisma politiskā ietekme, kas Edo periodā bija cieši saistīta ar valsts pārvaldi. Tomēr budisms saglabāja nozīmīgu vietu Japānas sabiedrībā.

## Perioda beigas

Meidzi periods beidzās 1912. gada 30. jūlijā, kad nomira Meidzi imperators. Pēc viņa nāves tronī kāpa viņa dēls Taišo imperators, un sākās Taišo periods.

Meidzi periods tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem posmiem Japānas vēsturē. Šajā laikā Japāna no salīdzinoši izolētas feodālas valsts kļuva par modernu industriālu un militāru lielvalsti.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Meiji period.
* Meiji Restoration — *Encyclopaedia Britannica*
* Meiji Period — *Japan Guide*