Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Rakstpratība

Rakstpratība ir prasme gan rakstīt, gan lasīt
**Rakstpratība** ir spēja lasīt, pareizi rakstīt un kritiski izprast rakstītos tekstus; tā ietver gan rakstītprasmi, gan lasītprasmi. Plašākā nozīmē rakstpratība ir spēja atpazīt, saprast, skaidrot, radīt, digitāli lietot un sazināties, izmantojot vizuālos, skaņas un digitālos materiālus. Rakstpratība ir izglītības pamats. Neprasmi lasīt un rakstīt sauc par analfabētismu. Starptautiskā rakstpratības diena tiek atzīmēta 8. septembrī.

## Funkcionālā rakstpratība

Izdala vairākas rakstpratības veidus. Viena no tām ir funkcionālā rakstpratība, kas nepieciešama vienkāršu uzdevumu veikšanai, piemēram, tā izpaužas kā instrukciju lasīšana un prasme atrast nepieciešamo informāciju. Cilvēki ar attīstītu funkcionālo rakstpratību labi saprot zinātniskos tekstus. Funkcionālais analfabētisms piemīt ārzemniekiem, kuri nesaprot tekstus, kas sarakstīti viņiem nesaprotamās valodās.

## Rakstpratība pasaulē

Pieaugušo rakstpratības līmenis pasaulē 2015. gadā (CIA *World Factbook* dati)
Rakstpratības līmeni pasaulē apskata cilvēkiem, kuri ir vecāki par 15 gadiem. Šajā statistikā netiek ņemta vērā jaunāku cilvēku rakstpratība. Pasaulē rakstpratība ir 86,3% cilvēku, vīriešiem tā ir mazliet lielāka (90,0%), bet sievietēm mazāka (82,7%). Attīstītās valstīs rakstpratība ir 99,2% cilvēku. Viens no zemākajiem rakstpratības līmeņiem ir Subsahāras Āfrikā, kur rakstpratības līmenis ir 64,0%.

Mūsdienās oficiālais rakstpratības līmenis ir ļoti atšķirīgs pat vienā reģionā, kas ir atkarīgs ne tikai no reģiona attīstības līmeņa, bet arī no tādiem faktoriem kā iedzīvotāju sabiedriskais stāvoklis, dzimums, nodarbošanās un dažādie kritēriji, pēc kuriem konkrētā sabiedrība saprot un novērtē rakstpratību.

### Rakstpratība Latvijā

Rakstpratība ir viena no pamatskolas prasmēm. Latvija pieder pie valstīm ar augstu rakstpratības līmeni (95—100% cilvēku prot lasīt un rakstīt), taču saskaņā ar 2006. gada pētījumiem analfabētu skaits Latvijā pieaug.

## Vēsture

Lai rakstpratība varētu funkcionēt, noteiktā kultūrā ir jāpastāv konkrētai zīmju saistībai ar skaņu, tas ir, jābūt rakstu valodai, kuru panāk ar rakstību. Par rakstības aizsākumu var uzskatīt skaitļu rašanos aptuveni 8 tūkstošus gadu p.m.ē. Rakstu valoda radās aptuveni 3200 gadus p.m.ē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rakstpratība.
* «Literacy» (angļu). Encyclopedia Britannica.
* «Грамотность» (krievu). Большая российская энциклопедия. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 11. maijā. Skatīts: 2020. gada 2. decembrī.
# Piņjiņs

**Piņjiņs** (ķīniešu: 拼音, piņjiņs: *pīnyīn*, izrunā: /pʰín ín/), arī **ķīniešu fonētiskais alfabēts**, ir oficiāla rakstības sistēma, kā ķīniešu hieroglifus pārvērst vārdos, kas pierakstīti ar latīņu alfabēta burtiem. Šo rakstību izmanto Ķīnā, Malaizijā, Singapūrā un Taivānā. To bieži izmanto Rietumu pasaules cilvēki, lai saprastu ķīniešu valodās rakstītos tekstus. Piņjiņs ir balstīts uz mandarīnu valodas Pekinas dialektu.

## Skatīt arī

* Piņjiņa tabula

## Literatūra

* Jeļena Staburova. *Kiņiešu valodas īpašvārdi un to atveide latviešu valodā: Teorētiskie un praktiskie aspekti*. Riga : "Jaņa Rozes apgads", 2006. 71. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2024. gada 28. februārī. Skatīts: 2024. gada 28. februārī.
* Jeļena Staburova. *Kiņiešu personvārdu atveide latviešu valodā: elektronisks izdevums*. Riga : "Latviešu valodas aģentūra", 2019. 87. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023. gada 18. jūnijā. Skatīts: 2024. gada 28. februārī.
* Dennis K. Yee. «Comprasion of Pinyin and Wade-Giles Romanizations». In John De Francis. *Chinese romanization self-study guide* (angļu). Honolulu : The University Press of Hawaii, 2019. 40. lpp. ISBN 9780824881269.
# Morfēma[labot | labot pirmkodu]

**Morfēma** (no sengrieķu: *μορφή* (*morphē*) — 'veids') ir mazākā valodas vienība, kurai tai pat laikā ir derivatīva (t. i., vārddarināšanas), leksiska (vārda nozīmes radīšanas) vai gramatiska (gramatisko kategoriju izteikšanas) nozīme. Dalot morfēmu, zustu tās jēga un tiktu iegūtas zemāka līmeņa vienības — fonēmas. Morfēmas ir mazākie segmenti morfoloģijā. Morfēmas pašas par sevi apskata morfoloģijas apakšnozare morfēmika.

## Morfēma, morfs un alomorfs

Morfēmas jēdziens ir zināmā mērā abstrakts, morfēmas reālu, fonētisku īstenošanos sauc par morfu, savukārt vienai morfēmai atbilstošu dažādu variantu kopas locekli sauc par alomorfu. To var ilustrēt ar sekojošu numurētu teikumu un vārdu uzskaitījumu, kur morfēma izcelta treknrakstā un atdalīta ar defisi:

1. rak**-t*
2. *es **rok**-u ar lāpstu*
3. *sniegt **rok**-u*
4. roc**-iņa*

* 1./2. un 3./4. ir divas dažādas morfēmas, nav svarīgi tas, ka šo divu morfēmu alomorfi 2. un 3. ir homofoni, tas nemaina to piederību divām dažādām morfēmām;
* 1., 2., 3. un 4. ir morfi, jo morfs ir jebkura morfēmas reāla manifestācija;
* 1. un 2. ir pirmās uzskaitītās morfēmas alomorfi, savukārt 3. un 4. ir otrās uzskaitītās morfēmas alomorfi.

Morfēmas, morfa un alomorfa attiecības ir līdzīgas fonēmas, fona un alofona attiecībām fonoloģijā, kur fons pats par sevi ir jēdzieniski nenozīmīgs, taču fonoloģiski kontrastēt spējošai vienībai — fonēmai — atbilst noteikta fonu kopa, ko sauc par alofoniem.

## Piezīmes

## Atsauces

## Literatūra

* Vulāne, Anna (2015). Nītiņa, Daina; Grigorjevs, Juris. red. "Morfēmika". *Latviešu valodas gramatika* (Rīga: LU Latviešu valodas institūts): 138.—146. lpp. ISBN 978-9984-742-77-9.
* Konstantīns Karulis. *Latviešu etimoloģijas vārdnīca*. Rīga : Avots, 2001. ISBN 9984-700-12-7.
# Kalks

**Kalks** (no franču: *calquer* — 'kopēt') ir vārds vai vārdu savienojums, kura morfoloģiskā vai semantiskā struktūra veidota pēc konkrēta citas valodas parauga, parasti, burtiski pārtulkojot citvalodas vārda vai teiciena sastāvdaļas. Piemēram, pēc angļu valodas vārda *skyscraper* parauga veidoti vācu valodas *Wolkenkratzer* un latviešu valodas *debesskrāpis*.

Izšķir vairāku veidu kalkus:

* Leksiskais kalks ir vārds, kuru iegūst morfēmu līmenī tulkojot citvalodas vārdus vai salikteņus un piešķirot tiem devējvalodas nozīmi: *driver* — dzinis, *hydrogenium* — ūdeņradis. Atsevišķos gadījumos kalkēta var tikt tikai salikteņa daļa: *workaholic* — darbaholiķis.
* Semantiskais kalks ir polisēmisku vārdu semantisks variants (vārda nozīme), kas aizgūta pēc citas valodas nozīmes parauga: pēc krievu valodas *подчеркнуть*  parauga vārda "pasvītrot" nozīme *izcelt, uzsvērt*.
* Frazeoloģiskais kalks ir parādība, kad pēc citas valodas parauga tiek veidotas vārdkopas, burtiski tulkojot katru vārdu atsevišķi: *целый ряд* — vesela rinda, *выйти из строя* — iziet no ierindas.
* Sintaktiskais kalks ir parādība, kad teikumu konstrukcija iegūst citai valodai raksturīgu teikuma uzbūvi.

## Atsauces
# Pekče

Pekče (zaļā krāsā)
**Pekče** (korejiešu - 백제/百濟 (*Baekje*)) - valsts (18 pmē - 660) Korejas pussalas dienvidrietumos Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Kogurjo un Silla. Valsti 18. gadā p. m. ē. nodibināja valdnieks Ondžo teritorijā ap mūsdienu Seulu. Valsts uzskatīja sevi par Bujo (*Buyeo*) valsts (mūsdienu Mandžūrijā) mantinieci un 538. gadā oficiāli sāka saukties par Nambujo (*Nambuyeo*, Dienvidbujo). 660. gadā Nambujo iekaroja Silla un tās sabiedrotais - Ķīnas Tanu dinastija, nodibinot Apvienoto Sillu.