Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Augājs

**Augājs** jeb **veģetācija** (latīņu: *vegetatio*, no *vegetare* — 'augt') vispārīgā izpratnē apzīmē augu valsti, kas klāj zemes virskārtu kādā reģionā. Augājs ir plašāks jēdziens par floru, kas apzīmē noteiktu augu kopumu.

Augājs ir svarīgākā biosfēras sastāvdaļa un ir iesaistīta dažādos biosfēras funkcionālos ciklos, piemēram, ūdens, slāpekļa, oglekļa un citu ķīmisko elementu apritē.

## Ārējās saites

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Serotīnija

**Serotīnija** ir augu sēklu izplatīšanās noteiktu vides signālu ietekmē. Daži no vides faktoriem serotīnijas gadījumā ir nekriscence, higriscence, soliscence, ksiriscence un piriscence. Plašāks termins ir bradisporodija, ar ko apzīmē sēklu izplatīšanos laika periodā neatkarīgi no tā, vai sēklu izplatīšanās notiek spontāni vai vides faktoru ietekmē.

Nekriscence — mātes auga vai zara bojāeja.

Higriscence — mitrums (lietus, plūdi).

Soliscence — paaugstināts saules siltums (temperatūra).

Ksiriscence — atmosfēras ietekmē augs sāk izžūt.

Piriscence — uguns/ugunsgrēks..

## Uguns izraisītā serotīnija

Uguns ir visizplatītākais, kā arī vislabāk izpētītais gadījums, un terminu 'serotīnija' visbiežāk lieto, lai apzīmētu piriscenci. Daži augi spēj reaģēt vairāk nekā uz vienu aktivizētāju, piemēram, *Pinus halepensis* čiekuri galvenokārt reaģē uz ugunsgrēku, bet arī uz ksiriscenci (atmosfēras apstākļiem). Arī *Banksia* augu sugas (sastopami galvenokārt Austrālijā) reaģē ugunsgrēka gadījumā, tomēr arī nekriscences gadījumā augs ļoti veiksmīgi izplata sēklas.

Piriscenci var uzskatīt kā veiksmīgu ekoloģisko adaptāciju tādās vietās, kur sausums un ugunsgrēki ir regulāri. Piemēram, Austrālijā serotīnija notiek vietās, kur ne tikai ir regulāri ugunsgrēki, bet ir oligotrofas augsnes un sezonāli sauss klimats. Tas izraisa milzīgu konkurenci uz barības vielām un mitrumu, kā rezultātā auga izdzīvošanas rādītāji ir zemi. Lai arī ugunsgrēks samazina konkurenci, pelni īslaicīgi palielina augsnēs barības vielu daudzumu, tādējādi pēc ugunsgrēka būtiski palielinās sēklu izdzīvošanas rādītāji. Turklāt sēklu dīgšana vienlaikus samazina iespēju, ka kāds no sējeņiem ies bojā.

No fizioloģijas viedokļa siltums pozitīvi ietekmē α-amilāzes aktivitāti, bet negatīvi proteāzes aktivitāti sēklās, kas galvenokārt ir novērots čiekuros serotīnijas gadījumā. Piemēram, parastās priedes (*Pinus sylvestris)* gadījumā proteāze mobilizē sēklu dīgļa proteīnu rezerves, bet amilāze cietes rezerves pārvēršas cukurā, kas agrīnā dīgšanas stadijā piegādā enerģiju. Tādējādi proteāzes un α-amilāzes darbības novērš tūlītēju sēklu dīgtspēju uzreiz pēc ugunsgrēka, veicinot sēklu izdzīvošanu.

## Atsauces
# Agrāra sabiedrība

**Agrāra sabiedrība** (no latīņu: *agrarius* — 'zemes') ir sabiedrības tips, kas balstās uz zemkopību un lauksaimniecību. Šim sabiedrības tipam raksturīga lauksaimnieciskās ražošanas kā galvenā ekonomiskās labklājības un iedzīvotāju iztikas nodrošināšanas avota dominance.

Agrārā sabiedrībā ekonomikas panākumi un sabiedrības labklājība galvenokārt ir atkarīga no klimatiskajiem apstākļiem, augsnes auglības un apūdeņošanas ūdens pieejamības, cilvēku mobilitāte ir ierobežota, un viņi bieži ir izolēti no ārpasaules, kas var veicināt tradicionālo paražu un dzīvesveida saglabāšanos.

Agrāras sabiedrības dažādās pasaules daļās pastāvējušas jau pirms 10 000 gadu un pastāv arī mūsdienās. Tās bijušas visizplatītākā sociālekonomiskās organizācijas forma lielāko daļu cilvēces vēstures.

## Ārējās saites

* Ukrainas vēstures enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
# Dienvidaustrālija

|  |
| --- |
| **Dienvidaustrālija** |
| South Australia |
| —  **štats**  —  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
|  |
| Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts
  |  Austrālija |
| Centrs | Adelaide |
| **Platība**  |
|  - Kopā
  | 1 043 514 km² |
| **Iedzīvotāji** (2021) |
|  - Kopā | 1 806 599 |
|  - Blīvums | 1,7/km² |
| **Mājaslapa:** www.sa.gov.au |
|  **Dienvidaustrālija Vikikrātuvē** |

**Dienvidaustrālija** (angļu: *South Australia*) ir viens no Austrālijas štatiem. Izvietojies valsts dienvidos un ir vienīgais štats, kas robežojas ar visiem citiem kontinentālajiem štatiem: austrumos ar Viktoriju un Jaundienvidvelsu, ziemeļaustrumos — ar Kvīnslendu, ziemeļos — ar Ziemeļu teritoriju, bet rietumos — ar Rietumaustrāliju. Dienvidos to apskalo Lielais Austrālijas līcis. No sešiem Austrālijas štatiem Dienvidaustrālija pēc platības ir ceturtais lielākais, bet pēc iedzīvotāju skaita - piektais lielākais. Dienvidaustrālijā dzīvo aptuveni 1,62 miljoni iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 80% mīt štata administratīvajā centrā Adelaidē.

## Ekonomika

Štata ekonomikas pamatā ir lauksaimniecība, ražošana un kalnrūpniecība. Pēdējā laikā valstī aktīvi attīstās finanšu sektors.

Ražošanas nozarei ir svarīga loma štata ekonomikā, nodrošinot 15% no Dienvidaustrālijas IKP un ievērojamu daļu no eksporta. Štatā atrodas automašīnu ražošanas uzņēmumi (44% no visiem valstī saražotajiem automobiļiem 2006.gadā) un to sastāvdaļu ražošana, farmācijas un aizsardzības uzņēmumi (2,1% no IKP, 2002-2003). Dienvidaustrālijas ekonomika ir vairāk orientēta uz eksportu nekā jebkura citā Austrālijas štatā. Eksporta ieņēmumi ir aptuveni 10 miljardi Austrālijas dolāru gadā, kas ir par 8,8% vairāk laika posmā no 2002. līdz 2003. gadam.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Dienvidaustrālija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Nadīrs[labot | labot pirmkodu]

Zenīts, nadīrs un horizonts attiecībā pret novērotāju.
**Nadīrs** (no arābu: نظير / ALA-LC : *naẓīr*, kas nozīmē "pretējais") ir virziens uz punktu tieši zem novērotāja, gravitācijas spēka virzienā. Nadīram pretējo virzienu (virs novērotāja galvas) sauc par zenītu.

Dažreiz iedomāto punktu, kur nadīrs krusto iedomāto debesu sfēru, pašu sauc par nadīru, līdzīgi, kā par zenītu sauc punktu uz debesu sfēras tieši virs novērotāja galvas.

## Ārējās saites

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Diāna

Versaļas Diāna (Romas impērijas laika statujas kopija, 2. gadsimts m.ē.).
**Diāna** (latīņu: *Diana*) romiešu mitoloģijā ir medniecības, mēness un dzimstības dieviete. Sengrieķu mitoloģijā viņai atbilst Artemīda. Viņa ir Jupitera un Latonas meita, Apollona māsa.
Dieviete Diāna esot jājusi ar briedi un mācējusi savaldīt dzīvniekus. Ļaudis nesa dāvanas Diānai, lai būtu sekmīgas medības.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Diāna.
* *Encyclopædia Britannica* ieraksts (angliski)
# Mēness aptumsums

Mēness aptumsums
**Mēness aptumsums** ir Saules, Zemes un Mēness stāvoklis, kad Mēness nonāk Zemes ēnā. Mēness aptumsumi notiek gandrīz tikpat bieži kā Saules aptumsumi. Mēness aptumsumus var redzēt visā pret Mēnesi vērstajā Zemes puslodē (atšķirībā no Saules aptumsumiem, kas redzami šaurā joslā). Mēness aptumsums var notikt vienīgi tad, ja visi trīs debess ķermeņi — Zeme, Mēness un Saule atrodas tieši vai gandrīz uz vienas līnijas. No Zemes skatoties, Mēness aptumsums notiek tikai tad, ja ir pilnmēness, citās Mēness fāzēs to nevar novērot. Parasti pilnais Mēness aptumsums ilgst 104 minūtes.

## Aptumsumu veidi

Mēness aptumsuma shēma
Mēness aptumsums ir iespējams pilnmēness fāzē, taču aptumsums nenotiek katrā pilnā Mēnesī, izšķir pusēnas, daļēju un pilnu Mēness aptumsumu atkarībā no tā, kurai Zemes ēnas daļai Mēness iet cauri. Ja Mēness ieiet tikai Zemes pusēnā, tad notiek tikai pusēnas Mēness aptumsums, kura laikā Mēness spožums gandrīz nemaz nesamazinās. Ja Mēness daļēji ieiet Zemes ēnā, tad redzams daļējs Mēness aptumsums, bet ja Mēness pilnībā ieiet Zemes ēnā, tad novērojams pilns Mēness aptumsums.

| Aptumsuma veids | Raksturojums | Mēness izskats |
| --- | --- | --- |
| Daļējs | Mēness daļēji atrodas Zemes ēnā | Mēness diskā redzams melns, lokveida rombs |
| Pilns | Mēness pilnīgi atrodas Zemes ēnā | Mēness disks sarkans un košs |

## Danžona skala

Franču astronoms Andrē Danžons ir ieviesis viņa uzvārdā nosaukto Danžona skalu, kas raksturo Mēness aptumsuma spožumu. Ja ir ļoti tumšs Mēness aptumsums, tad pēc Danžona skalas ir L=0. Savukārt, ja ir ļoti spožs Mēness aptumsums, tad ir L=4.

| L vērtība | Apraksts |
| --- | --- |
| 0 | Ļoti tumšs aptumsums. Mēness gandrīz neredzams, īpaši maksimuma fāzē. |
| 1 | Tumšs aptumsums, pelēka vai brūna krasa redzama. Detaļas izšķiramas tikai ar grūtībām. |
| 2 | Ļoti sarkans vai rūsas krāsas aptumsums. Ļoti tumša centrālā ēna, kamēr ārējā daļa ir relatīvi gaiša. |
| 3 | Kieģeļsarkans aptumsums. Aptumsuma ēna parasti ir ar gaišu vai dzeltenu malu. |
| 4 | Ļoti gaišs vara sarkans vai oranžs aptumsums. Aptumsuma ēna ir zilgana, bet malas ir gaišas. |

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mēness aptumsums.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* LIIS projekts "Astronomija tīklā"
# Navahu nācija

Navahu nācija un tās nodaļu karte
**Navahu nācija** (navahu: *Naabeehó Bináhásdzo*, angļu: *Navajo Nation*), līdz 1969. gadam — **Navahu indiāņu rezervāts** (*Navajo Indian Reservation*), ir lielākā Amerikas pamatiedzīvotāju pašpārvaldes teritorija (rezervāts) ASV, kuru apdzīvo navahi. Tā atrodas trīs štatos: Arizonā, Jūtā un Ņūmeksikā, un tās kopējā platība ir aptuveni 71 000 km².

## Politiskā struktūra un pārvalde

Navahu nācijas padomes palāta (*Béésh bąąh dah si'ání*, *Navajo Nation Council Chambers*)
Navahu nācijai ir plaša autonomija, tai ir sava konstitūcija, likumdevējiestādes un pārvaldes struktūras. Navahu nācijas galvenās iestādes ir:

* Navahu prezidenta un viceprezidenta birojs — izpildvara;
* Navahu nācijas padome (*Navajo Nation Council*) — likumdevējiestāde;
* Navahu nācijas Augstākā tiesa (*Supreme Court of the Navajo Nation*) — tiesu vara.

## Iedzīvotāji un kultūra

Rezervātā dzīvo aptuveni 170 000 cilvēku, un kopējais reģistrēto navahu tautas pārstāvju skaits pārsniedz 300 000. Viņi runā navahu valodā, kas ir viena no lielākajām pamatiedzīvotāju valodām Ziemeļamerikā.

Tradicionālā kultūra ietver amatniecību, mitoloģiju, un garīgos rituālus.

## Saimniecība

Aitu ganāmpulks Navahu nācijā
Saimniecība galvenokārt balstās uz tūrismu, dabas resursiem (akmeņogles, urāns), lopkopību un amatniecību. Ir arī attīstītas valdības atbalstītas ekonomikas programmas.

## Vēsture

Navahu tauta ir viena no lielākajām un vēsturiski nozīmīgākajām Amerikas pamatiedzīvotāju grupām. 19. gadsimtā ASV federālā valdība un ASV Armija navahus piespiedu kārtā pārvietoja uz rezervātiem.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Navahu nācija.
# ASV Jūras kājnieku korpuss

ASV Jūras kājnieku korpuss
*United States Marine Corps*| ASV Jūras kājnieku korpusa zīmogs |
| Valsts |  ASV |
| Pastāvēšanas laiks |
1775. gada 10. novembris — 1783. gada aprīlis 1798. gada 11. jūlijs — pašlaik |
| Pakļautība |
ASV Jūras kara flotes departaments |
| Daļa no |
ASV Bruņotie spēki |
| Karaspēka veids |
Jūras kājnieki |
| Krāsas |
Sarkana un zelta |
| Karavīru skaits |
180 958 karavīru (2020) 32 400 rezervistu (2022) 1304 gaisa kuģu |
| Jubileja |
10. novembris |
| Devīze | *Semper fidelis* |
| Militārās operācijas |
Skatīt: ASV militāro akciju uzskaitījums |
| Komandieri |
| Pašreizējais komandieris |
Ģenerālis Deivids Hilberijs Bergers |

**ASV Jūras kājnieku korpuss** (angļu: *United States Marine Corps*) ir viena no piecām ASV Bruņoto spēku daļām un viens no septiņiem uniformas valkājošajiem ASV dienestiem. Korpusu vadība ir ASV Jūras kara flotes departaments. ASV Jūras kājnieku korpuss tika izveidots 1775. gada 10. novembrī. Tā vadītājs ir ASV Jūras kājnieku korpusa komandants Deivids H. Bergers. Pašlaik ASV Jūras kājnieku korpusam ir 180 958 cilvēku liels aktīvais personāls un apmēram 32 400 rezervistu.

## Vēsture

### Otrais pasaules karš

Otrajā pasaules karā jūras kājnieki spēlēja galveno lomu Klusā okeāna karā kopā ar ASV armiju. Gvadalkanalas, Bugenvilas, Taravas, Guamas, Tinianas, Glosteras raga, Saipanas, Peleliu, Ivodzimas un Okinavas kaujās notika sīvas cīņas starp jūras kājniekiem un Japānas imperatora armiju. Otrajā pasaules karā ASV jūras kājniekos dienēja aptuveni 600 000 amerikāņu.

Ivodzimas kauja, kas sākās 1945. gada 19. februārī, neapšaubāmi bija slavenākā jūras kājnieku līdzdalība karā. Japāņi bija mācījušies no sakāvēm Marianas kampaņā un sagatavojuši daudzas nocietinātas pozīcijas uz salas, tostarp bunkurus un tuneļu tīklu. Japāņi izrādīja sīvu pretestību, bet amerikāņu spēki 23. februārī sasniedza Suribači kalna virsotni. Kauja tika uzvarēta ar lieliem zaudējumiem - 26 000 amerikāņu un 22 000 japāņu karavīru.

Jūras kājnieki spēlēja salīdzinoši nelielu lomu Otrā pasaules kara Eiropas karadarbības teātrī. Neskatoties uz to, viņi turpināja nodrošināt ASV vēstniecību un kuģu drošības dienestus, sniedza personālu nelielām speciālajām operāciju komandām, kas tika nogādātas nacistu okupētajā Eiropā Stratēģisko dienestu pārvaldes (OSS, CIP priekšteča) misiju ietvaros, un darbojās kā darbinieki. plānotāji un pasniedzēji ASV armijas desanta operācijās, tostarp Normandijā.

Līdz kara beigām korpuss bija paplašinājies no divām brigādēm līdz sešām divīzijām, pieciem kara aviācijas spārniem un atbalsta karaspēku, kopā veidojot aptuveni 485 000 jūras kājnieku korpusu. Papildus tika izveidoti 20 aizsardzības bataljoni un izpletņlēcēju bataljons. Gandrīz 87 000 jūras kājnieku guva ievainojumus Otrā pasaules kara laikā (tostarp gandrīz 20 000 tika nogalināti), un 82 tika apbalvoti ar Goda medaļu.

.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ASV Jūras kājnieku korpuss.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Oficiālā tīmekļa vietne
# Ungāru valoda

| Ungāru valoda *magyar nyelv*  |
| --- |
| Izruna: | IPA: [ˈmɒɟɒr̪] |
| Valodu lieto: | Ungārijā, Rumānijā, Slovākijā, Serbijā, Ukrainā, Horvātijā, Austrijā, Slovēnijā |
| Pratēju skaits: | 13,6 miljoni |
| Valodu saime: | Urāliešu  Somugru   Ugru    **Ungāru valoda**  |
| Rakstība: | Latīņu alfabēts (ungāru ortogrāfija)  |
| Oficiālais statuss |
| Oficiālā valoda: |  Ungārija  Eiropas Savienība

---

Reģionāla valoda:
 Austrija  Serbija (Vojevodina)  Slovēnija

---

Mazākumtautības valoda:
 Horvātija  Slovākija  Ukraina |
| Regulators: | Ungārijas Zinātņu akadēmijas Valodniecības pētījumu institūts |
| Valodas kodi |
| ISO 639-1: | hu |
| ISO 639-2: | hun |
| ISO 639-3: | hun  |
| Ungāru valodas izplatība Karpatos |
|

**Ungāru valoda** (*magyar nyelv*) ir somugru valoda, ko galvenokārt lieto ungāri jeb maģāri Centrāleiropā. Tā ir Ungārijas valsts valoda un kopš 2004. gada 1. maija arī viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām. Ungāru valodas pratēju kopskaits ir ap 13,6 miljoniem cilvēku, no kuriem 10,3 miljoni dzīvo Ungārijā. Ārpus Ungārijas visvairāk ungārvalodīgo dzīvo Rumānijā (1,45 miljoni), Slovākijā (600 tūkstoši), Serbijā (450 tūkstoši) un Ukrainā (180 tūkstoši). Tuvākās radniecīgās valodas ir hantu un mansu valodas, ko lieto nelielas iedzīvotāju grupas Sibīrijas rietumos.

Ungāru valodas teksti jau kopš 13. gadsimta tiek pierakstīti ar pielāgotiem latīņu alfabēta burtiem. Tās ortogrāfija stabilizējās 16. gadsimtā līdz ar grāmatu iespiedmašīnu izgudrošanu.

## Ungāru īpašvārdu atveidošana

Ungāru valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Ungāru valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.

Pēc šiem noteikumiem atveido ungāru personvārdus, kā arī ģeogrāfiskos nosaukumus Ungārijā. Kā otrās nosaukumu formas ungāru toponīmi sastopami Transilvānijā Rumānijā, Burgenlandē Austrijā, Vojevodinā Serbijā, Aizkarpatu apgabalā Ukrainā, kā arī Ungārijas pierobežas rajonos Horvātijā, Slovākijā un Slovēnijā.

Ungāriski personvārdi bieži sastopami Slovākijā un Rumānijā. Atveidojot citu pasaules reģionu ungāru izcelsmes personu vārdus, jāņem vērā šajā zemē pieņemtā izrunas prakse. Piemēram, Nikolā Sarkozī atveido pēc franču izrunas (*Sarkozy*), nevis pēc oriģinālā *Sárközi* — *Šārkezi*.

## Atsauces
# Izraēlas vēsture[labot | labot pirmkodu]

Izraēlas vizuālā vēsture, Arturs Šiks, 1948
**Izraēlas vēsture** ir bagāta un sarežģīta, ietverot gan senas civilizācijas, gan mūsdienu valsts tapšanu Tuvajos Austrumos. Tā aptver tūkstošiem gadu, sākot no Bībeles laikiem līdz mūsdienu Izraēlas valstij.

## Senie laiki

Izraēlas teritorijā senatnē atradās vairākas nozīmīgas senās civilizācijas. Saskaņā ar Bībeli, ebreji (ivri) apmetās Kanaānā pēc izceļošanas no Ēģiptes. Izraēlas un Jūdejas ķēniņvalsts pastāvēja aptuveni no 11. gadsimta p.m.ē. līdz to sagrāvei – attiecīgi Asīrijas un Babilonijas impērijas laikā.

* Ap 1000. gadu p.m.ē. ķēniņš Dāvids izveidoja vienotu Izraēlas valstību ar galvaspilsētu Jeruzalemi.
* Viņa dēls, ķēniņš Zālamans, uzcēla pirmo Templi Jeruzalemē.
* 722. gadā p.m.ē. Asīrija iekaroja Izraēlas ziemeļu karalisti.
* 586. gadā p.m.ē. Babilonieši iznīcināja Jeruzalemi un Templi, aizvedot ebrejus trimdā.

## Romas periods un diaspora

1. gadsimtā p.m.ē. reģionu iekaroja Romas impērija, padarot to par daļu no Jūdejas provinces. Romas vara sākotnēji pieļāva zināmu reliģisko un politisko autonomiju, taču spriedze starp jūdu iedzīvotājiem un romiešu varu pieauga.

Pirmais nopietnais konflikts bija Lielā jūdu sacelšanās (66–73. g. m.ē.), kuras laikā tika iznīcināts Jeruzalemes templis 70. gadā. Šis notikums bija lūzuma punkts jūdu vēsturē. Vēl dramatiskāka bija Bar Kohbas sacelšanās (132–135. g. m.ē.), pēc kuras romieši brutāli apspieda pretošanos, izpostīja Jeruzalemi un uz tās vietas izveidoja romiešu koloniju *Aelia Capitolina*. Jūdiem tika aizliegts apmesties pilsētā, un daudzi tika nogalināti, pārdoti verdzībā vai piespiedu kārtā izsūtīti.

Rezultātā izveidojās plaša jūdu diaspora, jūdi izklīda pa visu Romas impēriju un ārpus tās robežām. Šis periods iezīmē jūdaisma pāreju no tempļa kulta uz sinagogas un rabīniskā jūdaisma praksi, kā arī veido pamatu jūdu kopienu attīstībai dažādos reģionos nākamo gadsimtu laikā.

## Cionisma kustība un ceļš uz neatkarību

19. gadsimta beigās radās cionisma kustība, kuru iedvesmoja nepieciešamība pēc ebreju nacionālās mājvietas. Teodors Hercls bija viens no galvenajiem šīs idejas veicinātājiem.

* 1917. gadā Lielbritānija izdeva Balfūra deklarāciju, atbalstot ebreju nacionālās mājvietas izveidi Palestīnā.
* 1920.–1948. gadā reģions bija Lielbritānijas mandāta teritorija.
* 1947. gadā ANO apstiprināja plānu par Palestīnas sadalīšanu divās valstīs – ebreju un arābu.

## Izraēlas Valsts dibināšana

* 1948. gada 14. maijā tika pasludināta Izraēlas Valsts.
* Sekojošajā Neatkarības karā (1948–1949) Izraēla izcīnīja savu pastāvēšanu, bet daudzi palestīnieši tika padzīti vai aizbēga.

## Mūsdienu vēsture

Kopš dibināšanas Izraēla ir bijusi iesaistīta vairākos karos:

* Sešu dienu karš (1967), kurā Izraēla ieguva Gazas joslu, Rietumkrastu, Golānas augstieni un Sinaja pussalu.
* Salīdzināšanas dienas karš (1973).
* Miera līgums ar Ēģipti (1979) un Jordāniju (1994).
* Ilgstošs konflikts ar palestīniešiem un dažādām teroristiskām organizācijām.
# Cionisms

**Cionisms** ir starptautiska politiska kustība, kura atbalsta neatkarīgas ebreju valsts pastāvēšanu. Lai gan tā saknes ir daudz senākas, cionisms radās 19. gadsimta beigās. Jēdziens kļuva plašāk pazīstams, pēc tam, kad Austroungārijas žurnālists Teodors Hercls to popularizēja savā grāmatā "Ebreju valsts" (*Der Judenstaat*). Sākotnēji cionisma galvenā ideja bija neatkarīgas Izraēlas valsts izveidošana. 1948. gadā šāda valsts, Izraēla, tika izveidota.

1975. gada 10. novembrī ANO ģenerālā asambleja oficiāli apstiprināja rezolūciju (ANO izdotā rezolūcija Nr. 3379), kas pielīdzināja cionismu rasismam, apzīmējot to kā "rasisma un rasu diskriminācijas formu". To atcēla 1991. gadā.

## Skatīt arī

* Anticionisms
# Aškenazi[labot | labot pirmkodu]

Aškenazi
יְהוּדֵי אַשְׁכְּנַז| 1878. gada glezna, kurā attēloti aškenazi Salīdzināšanas dienā lūdzamies sinagogā. |
| Visi iedzīvotāji |
|
10—11,2 miljoni |
| Reģioni ar visvairāk iedzīvotājiem |
|  ASV 5—6 miljoni  Izraēla 2,8 miljoni  Argentīna 300 000  Kanāda 240 000  Francija 200, 000  Vācija 200,000  Latvija 6000 |
| Reliģijas |
|
jūdaisms |
|  |

**Aškenazi** (ivritā: יְהוּדֵי אַשְׁכְּנַז (*jehudei Aškenaz*) — 'Aškenazi pēcnācēji') ir lielākā ebreju tautas daļa, kas izveidojusies Vidus- un Austrumeiropā, Svētās Romas impērijas un Polijas—Lietuvas kopvalsts teritorijās, kur vēsturiski lietoja jidišu un kuru jūdaisma rituāli joprojām atšķiras no Rietumeiropas un Vidusjūras reģiona izcelsmes sefardu ebrejiem, kā arī Tuvo Austrumu un Centrālāzijas izcelsmes mizrahi ebrejiem.

No aptuveni 10—11 miljoniem pašlaik pasaulē dzīvojošo aškenazi ebreju tikai 2,8 miljoni dzīvo Izraēlā, bet 5—6 miljoni dzīvo ASV. Vairākus simtus tūkstošu lielas aškenazu kopienas dzīvo Krievijas Federācijā, Argentīnā, Apvienotajā Karalistē, Kanādā, Francijā, Vācijā un Ukrainā. Arī Latvijas ebreju kopienu veido aškenazi.

## Vēsture

Aškenazi savu nosaukumu ieguvuši no viduslaiku ebreju apzīmējuma “Aškenaz”, ko attiecināja uz Viduseiropas vācvalodīgajiem apgabaliem, īpaši Reinu un Mainas upju ielejām. To kopienas Rietumeiropā sāka veidoties aptuveni 9.—10. gadsimtā, kad ebreji no Itālijas un Francijas pārcēlās uz Svētās Romas impērijas zemēm.

Viduslaikos aškenazi attīstīja savu atšķirīgo kultūru, tostarp jidišu — augšvācu valodas paveidu, ko ietekmēja ivrits un slāvu valodas. Šo kopienu raksturoja spēcīga reliģiskā dzīve, mācību tradīcijas un ebreju halahiskās tiesību normas.

Aškenazi piedzīvoja vajāšanu, izraidīšanu un pogromus, īpaši Krusta karu laikā un melnā mēra (1348—1351) laikā, kad viņi tika nepamatoti apsūdzēti pandēmijas izraisīšanā. 14.—15. gadsimtā daudzi aškenazi pārcēlās uz Polijas Karalisti un Lietuvas dižkunigaitiju, kur tiem tika piešķirtas salīdzinoši lielākas tiesības. Šeit, Polijas—Lietuvas kopvalsts teritorijā, izveidojās lielākās ebreju kopienas pasaulē, un sākās t.s. "Zelta laikmets", kurā uzplauka aškenazu reliģiskā, juridiskā un kultūras dzīve.

Ebreju izplatība Viduseiropā 19. gadsimta beigās
18.—19. gadsimtā aškenazi ebreji izplatījās arī uz Krievijas Impērijas teritorijām (īpaši tā dēvētajā "apmetņu joslā") un citām Austrumeiropas zemēm, Tomēr viņi joprojām bija pakļauti ierobežojumiem un diskriminācijai. Daudzi no viņiem 19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā emigrēja uz Amerikas Savienotajām Valstīm, Lielbritāniju un Palestīnu.

Holokausta laikā (1941—1945) nacistiskā Vācija un pārējās Ass valstis Eiropā, īpaši Polijā, Lietuvā, Latvijā, Ukrainā un citur noslepkavoja apmēram sešus miljonus ebreju, no kuriem ievērojama daļa bija aškenazi.

Pēc Otrā pasaules kara aškenazi ebreji atjaunoja savas kopienas Izraēlā, Ziemeļamerikā, kā arī dažviet Eiropā. Mūsdienās aškenazi veido ievērojamu daļu no pasaules ebrejiem, īpaši Izraēlā un ASV, un tiem ir būtiska loma gan ebreju garīgajā, gan laicīgajā kultūrā.

## Atsauces
# Izraēlas Nacionālā bibliotēka

Izraēlas Nacionālā bibliotēka|  |
| Atrašanās vieta |  Jeruzaleme, Izraēla |
| Dibināta |
1892. gadā |
| Kolekcijas izmērs |
5 miljoni grāmatu un publikāciju |
| Darbinieki |
300 |
| Mājaslapa | web.nli.org.il |

**Izraēlas Nacionālā bibliotēka** (ivritā: הספרייה הלאומית, *HaSifria HaLeumit*) ir bibliotēka, kurā tiek vākts Izraēlas un ebreju kultūras mantojums. Bibliotēkā ir pasaulē lielākais ivritā sarakstīto darbu krājums. Izraēlas Nacionālā bibliotēka atrodas Jeruzalemē. Līdz 2008. gadam tā bija zināma kā **Ebreju Nacionālā un Universitātes bibliotēka** (בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, *Beit Ha-Sfarim Ha-Le'umi ve-Ha-Universita'i*).

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Izraēlas Nacionālā bibliotēka.
* Izraēlas Nacionālā bibliotēka Arhivēts 2022. gada 16. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.