# Cerera[labot | labot pirmkodu]

Cerera  | Zondes *Dawn* uzņemtais Cereras attēls |
| Atklāšana |
| Atklājējs/i |
Džuzepe Pjaci |
| Atklāšanas datums |
1801. gada 1. janvārī |
| Apzīmējumi |
| Mazās planētas apzīmējums | **1 Ceres** |
| Citi nosaukumi |
A899 OF; 1943 XB |
| Mazo planētu kategorija |
pundurplanēta asteroīdu josla |
| Orbitālie parametri |
| Afēlijs |
2,9858 AU (446 669 320 km) |
| Perihēlijs |
2,5468 AU (380 995 855 km) |
| Lielā pusass (rādiuss) |
2,7654 AU (413 690 604 km) |
| Ekscentricitāte |
0,079138 |
| Apriņķojuma periods |
4,60 yr 1679,67 d |
| Vidējais apriņķošanas ātrums |
17,882 km/s |
| Vidējā anomālija |
113,410° |
| Slīpums | 10,587° līdz ekliptikai |
| Uzlecošā mezgla garums |
80,3932° |
| Pericentra arguments |
72,5898° |
| Fiziskie parametri |
| Ekvatoriālais rādiuss | 487,3 ± 1,8 km |
| Polārais rādiuss | 454,7 ± 1,6 km |
| Virsmas laukums |
2 850 000 km² |
| Masa | 9,43 ± 0,07·1020 kg 0,00015 Zemes masas |
| Vidējais blīvums | 2,077 ± 0,036 g/cm³ |
| Ekvatoriālais brīvās krišanas paātrinājums |
0,27 m/s² (0,028 *g*) |
| 2. kosmiskais ātrums |
0,51 km/s |
| Sideriskais periods |
0,3781 d 9,074170 h |
| Ass slīpums |
aptuveni 3° |
| Ziemeļu pola rektascensija | 19 h 24 min 291° |
| Ziemeļu pola deklinācija |
59° |
| Albedo |
0,090 ± 0,0033 |
|

| Virsmas temperatūra | min | vid | maks |
| --- | --- | --- | --- |
| kelvinos | ? | ~168 | 235 |

 |
| Spektra tips |
C |
| Redzamais spožums |
no 6,64 līdz 9,34 |
| Absolūtais spožums |
3,36 ± 0,02 |
| Leņķiskais diametrs |
no 0,854" līdz 0,339" |

**Cerera**, oficiāli **1 Cerera**, ir pundurplanēta Saules sistēmā un lielākais objekts asteroīdu joslā starp Marsa un Jupitera orbītām. Tā veido ievērojamu daļu no visa asteroīdu joslas kopējās masas un ieņem centrālu vietu šī reģiona uzbūvē. Cereru 1801. gadā atklāja Džuzepe Pjaci, un tā kļuva par pirmo identificēto asteroīdu joslas objektu. Vēsturiski Cerera sākotnēji tika uzskatīta par planētu, vēlāk klasificēta kā asteroīds, bet 2006. gadā Starptautiskā Astronomijas savienība tai piešķīra pundurplanētas statusu, atzīstot, ka tā riņķo ap Sauli, ir gandrīz sfēriska, bet nav pilnībā “iztīrījusi” savu orbītas apkārtni. Orbītā Cerera atrodas asteroīdu joslas centrālajā daļā. Tās orbīta ir salīdzinoši maz ekscentriska un ar nelielu slīpumu pret ekliptiku, kas padara to par dinamiskā ziņā stabilu joslas elementu. Pilns apriņķojums ap Sauli ilgst 4,60 gadus, bet rotācija ap savu asi ir 9,1 stundas. Vidējais Cereras diametrs ir 939 km, un tās salīdzinoši zemais blīvums liecina par būtisku ledus īpatsvaru iekšējā uzbūvē. Atšķirībā no vairuma citu asteroīdu Cerera ir diferencēts ķermenis, kas norāda uz sarežģītu termisko un strukturālo evolūciju agrīnajā Saules sistēmā.

Cereras zinātniskā nozīme ir īpaši liela tās augstā ūdens satura dēļ — gan ledus veidā, gan, iespējams, sāļūdens rezervuāru (brīna) formā zem virsmas. Kosmiskie novērojumi, tostarp NASA *Dawn* misijas dati (orbītā ap Cereru kopš 2015. gada), atklāja ūdeni saturošus minerālus, pazīmes par kriovulkānismu un spilgtus sāļu nogulumus atsevišķos triecienkrāteros, īpaši *Occator* krāterī. Šie novērojumi liecina par ģeoloģisku aktivitāti salīdzinoši nesenā pagātnē un padara Cereru par nozīmīgu planetoloģijas pētījumu objektu, kas sniedz unikālu ieskatu Saules sistēmas agrīnajos attīstības posmos un ūdens lomā planētu veidošanās procesos.

## Atklāšana un nosaukums

Cerera tika atklāta 1801. gada 1. janvārī Palermo astronomiskajā observatorijā Sicīlijā, laikā, kad astronomijā aktīvi norisinājās iespējamās “trūkstošās planētas” meklējumi starp Marsa un Jupitera orbītām. Atklājumu veica itāļu astronoms un garīdznieks Džuzepe Pjaci, kurš, sastādot zvaigžņu katalogu, pamanīja zvaigznei līdzīgu objektu ar skaidri novērojamu kustību. Sākotnēji Pjaci jaunatklāto objektu uzskatīja par komētu vai nelielu planētu. Atklājums notika zinātniskā kontekstā, ko ietekmēja empīriskas likumsakarības par planētu attālumiem no Saules, īpaši Ticiusa–Bodes likums, kā arī organizēti meklējumi, tostarp 1800. gadā izveidotā astronomu grupa, kas pazīstama kā “Debesu policija” (*Celestial Police*). Vēstures avotos norādīts, ka Pjaci uzaicinājumu pievienoties šai grupai saņēma tikai pēc Cereras atklāšanas. Jaunatklātais objekts tika nosaukts par Cereru, atsaucoties uz romiešu mitoloģijas dievieti Cereru, lauksaimniecības, auglības un ražas aizbildni, tādējādi ievērojot tā laika astronomijā izplatīto tradīciju debess ķermeņus nosaukt sengrieķu vai romiešu dievību vārdos. Sākotnēji Pjaci piedāvāja pilno nosaukumu *Cerere Ferdinandea* (latīņu: *Ceres Ferdinandea*), ar kuru tika godināts arī Sicīlijas valdnieks Ferdinands. Tomēr politisku un diplomātisku apsvērumu dēļ šī nosaukuma daļa starptautiskajā lietojumā netika pieņemta, un laika gaitā nostiprinājās vienkāršotā forma. Cereras astronomiskais simbols  ir līdzīgs astronomiskajam Veneras simbolam , kas ir sieviešu dzimuma simbols.

Cereras klasifikācija astronomijas vēsturē ir vairākkārt mainījusies. Pēc atklāšanas 19. gadsimta sākumā tā vairākus gadu desmitus tika uzskatīta par planētu, tostarp interpretēta kā ilgi meklētā planēta starp Marsu un Jupiteru. Vēlāk, atklājot arvien vairāk līdzīgu objektu tajā pašā Saules sistēmas reģionā, izveidojās priekšstats par atsevišķu mazo ķermeņu kopu, un Cerera tika pārklasificēta par asteroīdu (jeb “mazo planētu”). 2006. gadā Starptautiskā Astronomijas savienība ieviesa mūsdienu planētu definīciju un jaunu kategoriju — pundurplanētas. Šajā kontekstā Cerera tika oficiāli iekļauta šajā klasē, kļūstot par vienīgo pundurplanētu asteroīdu joslā. Šī klasifikācijas evolūcija spilgti atspoguļo to, kā laika gaitā mainījušies priekšstati par Saules sistēmas uzbūvi un tās objektu daudzveidību.

## Fizikālās īpašības

Tās diametrs ir ap 939,4 km, masa apmēram 1/3 daļa no visas asteroīdu joslas masas. Cerera ir pirmais atklātais asteroīds un pagaidām vienīgais zināmais asteroīdu joslas objekts, kuru noapaļojusi paša gravitācija. Ķermeņa redzamais spožums ir starp 6,7 – 9,3, tas praktiski nav redzams ar neapbruņotu aci. Pētījumi liecina, ka Cerera nav homogēns objekts, ieži veido kodolu, bet mantiju — ūdens, ledus un dažādu iežu maisījums.

## Novērojumi un izpēte

2015. gada 6. martā NASA starpplanētu zonde *Dawn* iegāja orbītā ap pundurplanētu. *Dawn* uzņemtajos attēlos redzams, ka Cereras virsmu izrobojuši triecienkrāteri. Zonde turpinās atrasties orbītā ap Cereru arī pēc misijas beigām.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Cerera.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* Zinātniskās fantastikas enciklopēdijas raksts (angliski)