Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mikrobioloģija[labot | labot pirmkodu]

Raugu sugas *Saccharomyces cerevisiae* kultūra Petri traukā
**Mikrobioloģija** (grieķu: *μικρος* (*mikros*) — 'mazs', latīņu: *bios* — 'dzīve' un grieķu: *λογία* (*logia*) — 'mācība') ir bioloģijas nozare, kas apraksta un pēta mikroorganismus un to izmantošanas iespējas. Galvenie mikrobioloģijas pētījumu objekti ir baktērijas, raugi un pelējuma sēnes, kā arī vīrusus. Mikroorganismu pētniecībai tiek izmantotas metodes kā mikroorganismu kultivēšana, mikroskopija, kā arī bioķīmijas un molekulārās bioloģijas metodes, piemēram, ģenētiskā materiāla analizēšana. Mikrobioloģijas pētījumos ļoti svarīgi ir eksperimenti, sterilitāte un tīrkultūra. Mikrobioloģija cieši savijas ar ģenētiku, bioķīmiju un ekoloģiju.

## Apakšnozares

Mikrobioloģija sīkāk tiek dalīta vairākās apakšnozarēs. Tādas apakšnozares ir vispārīgā, rūpnieciskā, pārtikas, lauksaimniecības, ģeoloģijas, vides, veterinārā un medicīnas mikrobioloģija.

Ļoti plašs pētījumu lauks izveidojies pārtikas mikrobioloģijā. Tajā tiek meklēti veidi, kā mikroorganismus efektīvāk izmantot pārtikas rūpniecībā. Mikroorganismus plaši izmanto mīklas raudzēšanā, skābo piena produktu ražošanā, alus un vīna gatavošanas procesā.

Vides mikrobioloģijā tiek meklēt risinājumi, ar kuru palīdzību, izmantojot mikroorganismus, varētu samazināt piesārņojumu vai novērst to pavisam. Īpašs uzsvars tiek likts uz ūdens piesārņojumu. Daļa no vides mikrobiologiem nodarbojas tikai ar vides piesārņojuma kontroli, tas ir, viņi ziņo, ja noteiktā vieta piesārņojums pārsniedz normas.

Mikrobiālā ekoloģija ir mikrobioloģijas apakšnozare, kas pēta kā mikroorganismi mijiedarbojas ar citiem mikroorganismiem un vidi, kurā tie dzīvo (vide var arī būt cits dzīvs organisms). Pateicoties molekulāro bioloģijas pētniecības metožu uzplaukumam, ar vien populārākas kļūst metodes, kas ļauj pētīt mikroorganismus to dabīgajā vidē, nepavairojot tos laboratorijas apstākļos. Mikroorganismu sabiedrību (dzīvniekos, augos, augsnē, pārtikas produktos, u.c.) ir iespējams aprakstīt izolējot mikroorganismu ģenētisko materiālu un to metabolītus. Šādā veidā ir ticis aprakstīts mikroorganismu kopums, kas dzīvo cilvēka organismā. Gan atsevišķi patogēni, gan nelabvēlīgas pārmaiņas mikroorganismu sabiedrībā (mikrobiālais disbalanss) ietekmē cilvēku, dzīvnieku un augu veselību.

Mikrobioloģiju apakšnozarēs var dalīt arī pēc pētāmo objektu veida, piemēram, baktērijas pēta bakterioloģijā, vīrusus pēta virusoloģijā, sēnes pēta mikoloģijā, parazītus pēta parazitoloģijā un tā tālāk. Galvenais nosacījums, lai tie būtu mikroorganismi.

## Skatīt arī

* sēnes
* prokarioti
* virusoloģija

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mikrobioloģija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* «Mikrobioloģija» (latviešu). Populārā medicīnas enciklopēdija (neslimo.lv).
# Neirozinātne

**Neirozinātne** (vai **neirobioloģija**) ir zinātnes nozare, kas pēta nervu sistēmu. Tā ir daudzdisciplīnu zinātne, kas apvieno fizioloģiju, anatomiju, molekulāro bioloģiju, attīstības bioloģiju, citoloģiju, datorzinātni un matemātisko modelēšanu, lai izprastu neironu un neironu ķēžu pamata un emerģentās īpašības. Eriks Kandels mācīšanās, atmiņas, uzvedības, uztveres un apziņas bioloģiskā pamata izpratni ir raksturojis kā bioloģisko zinātņu "vislielāko izaicinājumu".

## Atsauces
# Osteoloģija

Kaķa skelets
**Osteoloģija** ir anatomijas nozare, kas pēta kaulu uzbūvi, attīstību, funkcijas un slimības. Tā ietver cilvēka un dzīvnieku skeleta struktūras izpēti, kaulu mineralizāciju, augšanu un reģenerāciju, kā arī patoloģiskos procesus, piemēram, osteoporozi un lūzumus. Osteoloģija ir svarīga medicīnā, īpaši ortopēdijā, traumatoloģijā un antropoloģijā, jo palīdz izprast skeleta sistēmas nozīmi cilvēka veselībā un kustībās.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Osteoloģija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Ornitoloģija

Kukaiņu piekūna izbāzenis
**Ornitoloģija** (grieķu: *ὄρνις*; *ornis* — ‘putns’) ir bioloģijas nozare, kas pēta putnus, to embrioloģiju, morfoloģiju, fizioloģiju, ekoloģiju, sistemātiku un ģeogrāfisko izplatību. Termins "ornitoloģija" pirmo reizi lietots 16. gadsimtā, to ieviesis itāļu dabaszinātnieks Uliss Aldrovandi.

Latvijā putnu izpēti un aizsardzību koordinē Latvijas Ornitoloģijas biedrība, darbojas arī vairāki ornitoloģisko pētījumu centri.

## Skatīt arī

* Putnu vērošana

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ornitoloģija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
# Parazitoloģija

Nematode *Onchocerca volvulus* parazitē uz knišļa *Simulium yahense* antenas
**Parazitoloģija** ir bioloģijas nozare, kas pētī parazītus un parazītismu starp organismiem. Parazitoloģija ir cieši saistīta ar ekoloģiju, kā arī ar zooloģiju, botāniku, molekulāro bioloģiju, imunoloģiju, bioķīmiju un citām bioloģijas nozarēm.

Parazitoloģija sīkāk dalās vispārīgajā parazitoloģijā, medicīniskajā parazitoloģijā (saistībā ar cilvēkiem un to parazītiem), veterinārajā parazitoloģijā un augu (agronomijas) parazitoloģijā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Parazitoloģija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* «Parazitoloģija». Latvijas veselības portāls (medicine.lv). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 20. decembrī. Skatīts: 2019. gada 20. decembrī.
# Patoloģija[labot | labot pirmkodu]

Patologs laboratorijā
**Patoloģija** (no grieķu: *πάθος* (*páthos*) — 'ciešanas') ir medicīnas nozare par slimību norisi un organisma stāvokli slimību laikā. Par patoloģiju tiek saukta arī dzīvības norišu novirze no normas. Izšķir vispārējo patoloģiju (pēta patoloģisko procesu likumsakarības) un speciālo patoloģiju (pēta konkrētu slimību izraisītās pārmaiņas). Nozīmīgākās patoloģijas apakšnozares ir patoloģiskā anatomija (pēta pārmaiņas orgānu uzbūvē slimības laikā) un patoloģiskā fizioloģija (pēta iemeslus, kāpēc ir novirzes orgānos un to sistēmās).

Tiek uzskatīts, ka mūsdienu patoloģijas zinātne sākusi attīstīties 18. gadsimta otrajā pusē, lai gan jau sengrieķu filozofs Hipokrats lika sava veida pamatus patoloģijai, uzskatot, ka slimību cēlonis ir saistīts ar ķermeņa šķidrumiem, piemēram, ar asinīm vai gļotām.

## Atsauces
# Farmakoloģija[labot | labot pirmkodu]

Farmakoloģijas 5 galvenie pētniecības virzieni
**Farmakoloģija** (no grieķu: *φάρμακον*, *pharmakon* — 'zāles'; grieķu: *λογία*, *logia* — 'zinātne') ir medicīnas un bioloģijas nozare, kas pēta zāļu darbību. Plašāk farmakoloģija apskata mijiedarbību starp dzīvu organismu un ķīmisku vielu, kas ietekmē normālas vai patoloģiskas norises tajā. Ja ķīmiskajai vielai ir medicīniska nozīme, tā tiek dēvēta par farmakoloģiski aktīvo vielu un no tās var tikt radītas zāles. Detalizētāk farmakoloģija apskata zāļu vielu īpašības, iespējas tās kombinēt, mijiedarbību, terapiju, toksikoloģiju, pielietojumu medicīnā un to farmakoloģiskās īpašības.

Divas galvenās farmakoloģijas apakšnozares ir farmakodinamika un farmakokinētika. Farmakodinamika pēta darbīgo vielu ietekmi uz bioloģisko sistēmu, iedarbojoties uz organisma receptoriem, bet farmakokinētika zāļu likteni organismā — to uzsūkšanos, izvietošanos, vielmaiņu un izdalīšanos no tā.
Farmakoloģija — dažādu bioloģiski darbīgu ķīmisko savienojumu un dzīvā organisma mijiedarbība.
Farmakoloģija galvenokārt pēta ārstniecības līdzekļus, ko izmanto dažādu slimību un patoloģisku stāvokļu ārstēšanā un profilaksē. Kā arī nodarbojas ar jaunu zāļu līdzekļu meklējumiem.

## Farmakoloģijas vēsture Latvijā

Farmakoloģijas attīstība Latvijā ir cieši saistīta ar 1921. gadā dibināto Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes farmakoloģijas katedru. Līdz 1940. g. katedras vadītājs bija Cēzars Amslers, kas pētīja morfīna panesību un apomorfīna farmakoloģiju. 1942. gadā docents Eduards Rencis sarakstīja latviešu valodā pirmo mācību grāmatu studentiem un ārstiem farmakoloģijā ar toksikoloģiju un receptūru. Farmakologs Maksis Beļenkijs tiek uzskatīts par Padomju Latvijas farmakologu skolas dibinātāju. Sevišķu uzmanību viņš veltīja sakarībai starp ķīmisko vielu uzbūvi un to farmakoloģisko aktivitāti, farmakoloģiskās aktivitātes kvantitatīvai novērtēšanai, ka arī adrenerģisko procesu pētījumiem. Profesora Modra Melzoba pētījumi veikti vietējas anestēzijas līdzekļu, ganglioblokatoru, kateholamīnu, adrenoblokatoru un antioksidantu farmakoloģijā.
Intensīvi pētījumi farmakoloģijas jomā tiek veikti Latvijas Universitātē (melatonīna bioreceptori) un Organiskās sintēzes institūtā (zāļu iegūšanas tehnoloģijas).

## Atsauces
# Teratoloģija

Divgalvains teļš.
**Teratoloģija** (no grieķu: *τέρατος*, *teratos* — 'brīnums, kroplība' un *λογία*, *logia* — 'mācība') ir mācība par cilvēku un dzīvnieku ķermeņu attīstības anomālijām, to etioloģiju, patoģenēzi un sastopamības biežumu.

## Vēsture

Vissenākās teratoloģijas liecības ir Austrālijas aborigēnu zīmējumi uz smilšakmens alu sienām, kas ataino kopā saaugušus dvīņus. 5000. gadā p. m. ē. Senajā Ēģiptē aprakstītas hondrodisplāzijas. Tad seko pirms 2000. gadiem p. m. ē. pirmā attīstības anomāliju klasifikācija, kurā minētas 62 iedzimtās kaites. 16. gadsimta teoloģiskie uzskati un māņticība nomāca antīkās medicīnas atziņas. Kā cēloņus kroplībām minēja dievišķo un sātanisko ietekmi. Dabaszinātņu attīstība 17. gadsimtā mainīja uzskatus un uzsvēra neparastās parādības eksperimentālos aspektus, veidojās objektīvi secinājumi, teratoloģija tika demistificēta un vecie uzskati mainījās.

## Atsauces
# Virusoloģija

**Virusoloģija** ir bioloģijas nozare, kura pēta vīrusus, to uzbūvi, evolūciju, klasifikāciju un veidu kā vīrusi izplatās, izplatot slimības. 1892. gadā krievu zinātnieks Dmitrijs Ivanovskis pirmoreiz pierādīja vīrusu eksistenci, kas arī ir virusoloģijas kā zinātnes sākums. Ivanovskis vairākus gadus pētīja tabakas augus un nonāca pie secinājuma, ka slimības šim augam izraisa jauna veida "baktērijas". Viņš vēl nezināja, ka tie ir vīrusi.

Lai vai kā, bet virusoloģijas galvenā nozare ir vīrusu klasifikācija. Vīrusus klasificē galvenokārt pēc tā, ko tie spēj inficēt, respektīvi, ir vīrusi, kuri inficē augus, kā arī citi vīrusi, kuri inficē tikai dzīvniekus. Bez jau minētajām divām lielajām grupām ir arī vīrusi, kuri inficē sēnes, kā arī bakteriofāgi.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Virusoloģija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā

| Nobela prēmijas fizioloģijā vai medicīnā *The Nobel Prize in Physiology or Medicine* |
| --- |
| Pasniedz par |
par atklājumiem fizioloģijā vai medicīnā, kas devuši labumu cilvēcei |
| Pasniedz |
Karaliskais Kārļa institūts |
| Vieta |
Stokholma, Zviedrija |
| Pirmoreiz pasniegta |
1901 |
| Oficiālā mājaslapa |
nobelprize.org |

Emīls fon Bērings bija pirmais Nobela prēmijas laureāts fizioloģijā vai medicīnā
**Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā** (zviedru: *Nobelpriset i fysiologi eller medicin*) ir ikgadējs apbalvojums par ieguldījumu medicīnā, kuru kopš 1901. gada pasniedz par sasniegumiem fizioloģijā vai medicīnā. Tā ir viena no piecām Alfrēda Nobela 1895. gadā dibinātajām Nobela prēmijām, kura tiek pasniegta piecās dažādās jomās: fizikā, ķīmijā, literatūrā, miera veicināšanā un fizioloģijā vai medicīnā.

## Balvas piešķiršanas kārtība

Saskaņā ar Nobela testamentu balvu fizioloģijā vai medicīnā piešķir Karaliskais Kārļa institūts. Sākotnēji tas tika uzdots institūta profesoriem (1901. gadā bija 19 profesoru), bet ar laiku, pieaugot balvas prestižam, tika veiktas organizatoriskas izmaiņas. 1977. gadā tika nodibināta speciāla institūcija — Karolinskas institūta Nobela asambleja. Tajā ir 50 Karolinskas institūta profesori. kas ievēl piecu cilvēku Nobela komiteju, kas izvērtē pretendentus, izvēlas sekretāru organizatorisku jautājumu risināšanai, kā arī katru gadu izvēlas 10 papildus biedrus, kas palīdz vērtētājiem.

Balvu pasniedz Zviedrijas Karaliskā Zinātņu Akadēmija svinīgā ceremonijā Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā katru gadu 10. decembrī (A. Nobela nāves dienā). Pirmo Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā 1901. gadā saņēma vācu fiziologs Emīls fon Bērings. Līdz 2019. gadam tikušas pasniegtas 110 Nobela prēmijas fizioloģijā vai medicīnā (207 vīriešiem un 12 sievietēm). Pirmā sieviete, kas saņēmusi Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā, bija amerikāniete Gērtija Kori (1947. gadā). Šī ir augstākā balva, ko iespējams saņemt fizioloģijā vai medicīnā.

## Saņemtās balvas

Katrs Nobela prēmijas laureāts saņem zelta medaļu, diplomu (ar ierakstu par konkrētā laureāta nopelniem) un naudas summu, ko nosaka attiecīgajā gadā no Nobela fonda pieejamo līdzekļu apjoms. Kopš 1968. gada pieņemts noteikums, ka vienā apbalvošanas reizē laureātu skaits fizioloģijā vai medicīnā nepārsniedz 3 cilvēkus, starp kuriem tiek sadalīta piešķirtā naudas prēmija. Saskaņā ar apbalvošanas komitejas lēmumu, trīs laureātu gadījumā prēmija var tikt sadalīta vienādās daļās, vai arī viens no zinātniekiem saņem pusi, bet divi pārējie — pa ceturtdaļai. Kopējā naudas balva dažādos gados ir atšķirīga, piemēram, 2009. gadā 10 miljoni Zviedrijas kronu (1.4 miljoni US$), bet 2012. gadā — 8 miljoni Zviedrijas kronu (1.1 miljoni US$).

## Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā (angliski)
# Rasenes

| Rasenes |
| --- |
| Sfagnos augošas rasenes |
|  |
| Klasifikācija |
| Valsts | Augi (*Plantae*) |
| Nodalījums | Segsēkļi (*Magnoliophyta*) |
| Klase | Divdīgļlapji (*Magnoliopsida*) |
| Rinda | Neļķu rinda (*Caryophyllales*) |
| Dzimta | Raseņu dzimta (*Droseraceae*) |
| Ģints | Rasenes (*Drosera*) |
|  |
|  **Rasenes Vikikrātuvē** |

**Rasenes** (*Drosera*) ir kukaiņēdāju augu ģints. Tā ir viena no lielākajām kukaiņēdāju augu ģintīm, iekļaujot vismaz 194 sugas. Rasenēm uz lapām ir īpaši dziedzermatiņi, ar kuriem augi sagūsta kukaiņus. Kukaiņus augi izmanto kā papildu barību nabadzīgajai augsnei, kurā tie parasti aug. Rasene ir miksotrofs organisms, jo pārtiek no kukaiņiem un spēj fotosintezēt.

Raseņu dažādas sugas ir sastopamas visos pasaules kontinentos, izņemot Antarktīdu.

## Latvijā izplatītās sugas

* Apaļlapu rasene (*Drosera rotundifolia*)
* Garlapu rasene (*Drosera anglica*)
* Ieapaļā rasene (*Drosera x obovata*)
* Vidējā rasene (*Drosera intermedia*)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rasenes.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
# Telpa[labot | labot pirmkodu]

Triju dimensiju telpa atainota kā Dekarta koordinātu sistēma, lai norādītu pozīciju telpā
**Telpa** fizikā ir triju dimensiju (garums, platums un augstums) apvienojums, kas veido visu, ko tad arī sauc par telpu. Telpa ir "skatuve", kurā norisinās visi fiziskie procesi un parādības un kuru mēs subjektīvi uztveram kā tvertni visiem priekšmetiem.

Fizikā un matemātikā bieži lieto daudzdimensiju telpu jēdzienu (sk. fāžu telpa). Tādas telpas ir abstrakcijas, kas palīdz risināt uzdevumus mūsu pašu trīsdimensiju telpā.

Relativitātes teorijā telpa ir viena no vienotas laiktelpas izpausmēm. Laiktelpas dalījums telpā un laikā atkarīgs no konkrētās atskaites sistēmas. Vispārīgajā relativitātes teorijā materiāli ķermeņi, kas atrodas telpā, jeb, precīzāk, laiktelpā, var ietekmēt tās īpašības ("izliekt" to), kamēr vairums fizikas nozaru uzskata, ka telpas īpašības nekādi nav atkarīgas no priekšmetu esamības vai neesamības tajā.

Vai nu no pieredzes vai intuitīvi, cilvēki raksturo telpu ar tās dažām fundamentālajām īpašībām, ko sauc par ģeometrijas aksiomām (piemēram, Hilberta aksiomām). Šīs aksiomas nevar pierādīt, bet tās var lietot kopā ar tādām matemātiskām koncepcijām kā punkts, taisne, līkne, virsma un ķermenis, lai izdarītu loģiskus secinājumus, ko sauc par ģeometrijas teorēmām.

Eiklīda laikā nebija atšķirības starp fizisko un ģeometrisko telpu. Kopš 19. gadsimtā tika atklāta neeiklīda ģeometrija, telpas jēdziens ir radikāli izmainījies un radies jautājums — kura ģeometriskā telpa vislabāk atbilst fiziskajai telpai. Neeiklīda ģeometrijas vēlāk bija ļoti svarīgas Einšteina vispārīgajā relativitātes teorijā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Telpa.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
# Rieksts

Lazdu rieksti
Kastaņi
**Rieksts** ir dažādu augu (galvenokārt koku) auglis, kas morfoloģiski ir neveronis un pieder pie sausajiem augļiem. Tam parasti ir cieta ārējā čaula un zem tās atrodas viena sēkla. Par riekstiem mēdz dēvēt arī augļus, kas botāniski nav "īstie" rieksti, piemēram, valriekstus un kokosriekstus, kas ir kauleņi, kā arī zemesriekstus, kas ir pākšaugi.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rieksts.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Skujkoku klase[labot | labot pirmkodu]

| Skujkoku klase |
| --- |
| Skujkoku mežs |
|  |
| Klasifikācija |
| Valsts | Augi (*Plantae*) |
| Nodalījums | Skujkoki (*Pinophyta*) |
| Klase | Skujkoku klase (*Pinopsida*) |
|  |
|  |
| Iedalījums |
| * †Kordaītu rinda (*Cordaitales*)
* Priežu rinda (*Pinales*)
* †Voinovskiju rinda (*Vojnovskyales*)
* †Voltciju rinda (*Voltziales*)
 |
|  |
|  **Skujkoku klase Vikikrātuvē** |

**Skujkoki**, **skuju koki** (*Pinopsida*) ir kailsēkļu nodalījuma vienīgā klase.

## Apraksts

Vīrišķie un sievišķie strobili sastāv no saīsinātās ass, pie kuras piestiprinās mikrosporangiji jeb putekšņmaciņi un makrostrobili jeb sēklaizmetņi. Sievišķie strobili sakopoti čiekuros. Zināmas ~ 600 sugas, lielākā kailsēkļu grupa mūsdienās. Liela nozīme dabīgajā augu sedzē — veido mežus. Var būt koki, krūmi ar monopodiālu, zarainu stumbru. Strobili ir viendzimuma, var būt vienmāju vai divmāju augi - uz 1 auga gan vīrišķie, gan sievišķie strobili. Puteksnim ir ārējā un iekšējā sega — eksīna un intīna. Čiekurs sastāv no ass, pie kuras spirāliski vai pretēji sakārtotas segzvīņas. To žāklēs ir sēklzvīņas, pie pamata 2 vai vairāki sēklaizmetņi. Pēc apputeksnēšanās no sēklaizmetņiem attīstās embrijs, kas pārvēršas par sēklas dīglīti un sēklaizmetnis — par sēklu. Segzvīņu un sēklzvīņu forma, lielums, krāsa ir svarīgas pazīmes skujkoku noteikšanā. Skujas bagātas ar ēteriskām eļļām, sveķiem, terpēniem.

## Sistemātika

**Klase** Skujkoki (*Pinopsida*)

* †Kordaītu rinda (*Cordaitales*)
* Priežu rinda (*Pinales*)
* †Voinovskiju rinda (*Vojnovskyales*)
* †Voltciju rinda (*Voltziales*)

(†) — izmirušu augu grupa.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Skujkoku klase.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Latvijas skujkoki. Arhivēts 2007. gada 30. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
# Mitoze[labot | labot pirmkodu]

**Mitoze** (sengrieķu: *μίτος* — 'diegs') ir process, kurā notiek šūnas dalīšanās divās meitšūnās. Mitozē hromosomas šūnas kodolā pārkopējas, izveidojot divus identiskus hromosomu komplektus jauno šūnu kodoliem, kas nodrošina ģenētiski identiskas meitas šūnas.

Mitoze notiek tikai eikariotu šūnās, un process dažādām sugām atšķiras. Piemēram, dzīvniekiem notiek "atvērta" mitoze, kurā šūnapvalks tiek pārrauts, pirms hromosomas sadalās. Savukārt sēnēm (raugam) notiek "slēgta" mitoze, kurā hromosomas dalās vesela kodola iekšienē. Prokariotu šūnas, kurām nav kodola, dalās bināri.

Mitoze notiek 1—2 stundas. Dzīvniekiem tā ir ātrāka, bet augiem lēnāka. Mitozē izšķir vairākas fāzes: profāzi, prometafāzi, metafāzi, anafāzi un telofāzi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

|  |
| --- |
| **Profāze:** Divi apaļie objekti virs kodola ir centrosomas. Hromatīni kondensējas hromosomās. |
| **Profāze:** Divi apaļie objekti virs kodola ir centrosomas. Hromatīni kondensējas hromosomās.  |

|  |
| --- |
| **Prometafāze:** Kodola membrāna sairst un mikrocaurulītes iekļūst kodolā. Šīs mikrocaurulītes var pievienoties kinetohoriem vai mijiedarboties ar pretējām mikrocaurulītēm. |
| **Prometafāze:** Kodola membrāna sairst un mikrocaurulītes iekļūst kodolā. Šīs mikrocaurulītes var pievienoties kinetohoriem vai mijiedarboties ar pretējām mikrocaurulītēm.  |

|  |
| --- |
| **Metafāze:** Hromosomas izvietojas šūnas ekvatoriālajā plaknē. |
| **Metafāze:** Hromosomas izvietojas šūnas ekvatoriālajā plaknē.  |

|  |
| --- |
| **Anafāze:** Hromosomas sadalās un kinetohoru mikrocaurulītes saīsinās. |
| **Anafāze:** Hromosomas sadalās un kinetohoru mikrocaurulītes saīsinās.  |

|  |
| --- |
| **Telofāze:** Atdalītās hromosomas apņem kodola membrānas. Sākas citokinēze (citoplazmas dalīšanās). |
| **Telofāze:** Atdalītās hromosomas apņem kodola membrānas. Sākas citokinēze (citoplazmas dalīšanās).  |

 |

## Skatīt arī

* Mitotiskais indekss
# Lūpziežu dzimta[labot | labot pirmkodu]

| Lūpziežu dzimta *Lamiaceae* |
| --- |
| Ārstniecības melisa (*Melissa officinalis*) |
|  |
| Klasifikācija |
| Valsts | Augi (*Plantae*) |
| Nodalījums | Segsēkļi (*Magnoliophyta*) |
| Klase | Divdīgļlapji (*Magnoliopsida*) |
| Rinda | Panātru rinda (*Lamiales*) |
| Dzimta | Lūpziežu dzimta (*Lamiaceae*) |
|  |
|  **Lūpziežu dzimta Vikikrātuvē** |

**Lūpziežu** jeb **panātru dzimta** (*Lamiaceae* vai *Labiatae*) ir divdīgļlapju klases augu dzimta. Tradicionāli tā tika uzskatīta par verbēnu dzimtai (*Verbenaceae*) radniecīgu, taču mūsdienās ir akceptēta versija, ka verbēnu dzimta nav tik ļoti radniecīga lūpziežu dzimtai kā citas divdīgļlapju dzimtas.

Dzimtā ietilpst apmēram 6900—7200 tūkstoši sugu (236 ģintis). Izplatītākās ģintis ir *Salvia* (900), *Scutellaria* (360), *Stachys* (300), *Plectranthus* (300), *Hyptis* (280), *Teucrium* (250), *Vitex*, (250) *Thymus* (220) un *Nepeta* (200). Ilgu laiku *Clerodendrum* ģintij piederēja vairāk nekā 400 sugas, taču 2010. gadā sugu skaits tika samazināts līdz apmēram 150. Lūpziežu dzimtai pieder tādi kultūraugi kā piparmētras, salvijas, baziliki, lavandas, rozmarīni, majorāni, izopi un melisas. Pārsvarā dzimtas augi ir viengadīgi vai daudzgadīgi lakstaugi. Latvijā sastopamas aptuveni 60 sugas, no kurām apmēram 12 ir reti sastopamas.

## Klasifikācija

Latvijā ir sastopamas ģintis:

* Akļi (*Galeopsis*) L.
* Brūngalvītes (*Prunella*) L.
* Cekuliņi (*Ajuga*) L.
* Embotiņi (*Teucrium*) L.
* Izopi (*Hyssopus*)
* Kaķumētras (*Nepeta*) L.
* Kalnmētras (*Acinos*)
* Ķiverenes (*Scutellaria*) L.
* Marūbijas (*Marrubium*) L.
* Māteres (*Leonurus*) L.
* Mētras (*Mentha*) L.
* Mārsili (*Thymus*) L.
* Panātres (*Lamium*) L.
* Pātaines (*Betonica*) L.
* Pūķgalves (*Dracocephalum*) L.
* Raudenes (*Origanum*) L.
* Salvijas (*Salvia*) L.
* Sārmenes (*Stachys*) L.
* Sētložņas (*Glechoma*) L.
* Siderīši (*Sideritis*) L.
* Sievmētras (*Elsholtzia*) Willd.
* Smaržmētras (*Clinopodium*) L.
* Vilknadzes (*Lycopus*) L.
* Zīlaines (*Ballota) L.*
* Zeltnātrītes (*Galeobdolon*)

Citas ģintis:

* Tīkkoki (*Tectona*)

## Atsauces