Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Ernsts Hekels[labot | labot pirmkodu]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Ernsts Hekels *Ernst Haeckel* |
| --- |
|  |
| Personīgā informācija |
| Dzimis | 1834. gada 16. februārī Potsdama, Prūsija ( Vācija) |
| Miris | 1919. gada 9. augustā (85 gadi) Jēna,  Vācija |
| Tautība | Vācietis |

 |
|

| Zinātniskā darbība |
| --- |

 |

**Ernsts Heinrihs Filips Augusts Hekels** (*Ernst Heinrich Philipp August Haeckel*; dzimis 1834. gada 16. februārī, miris 1919. gada 9. augustā) bija vācu biologs, dabaszinātnieks, ārsts, filozofs, profesors un mākslinieks. Viņš atklāja, aprakstīja un deva nosaukumus vairākiem tūkstošiem jaunu sugu, tāpat viņš ir vairāku bioloģijas jēdzienu autors, piemēram, antropogēnija, ekoloģija, cilmšūna, tips, protisti. E. Hekels popularizēja Čārlza Darvina darbu Vācijā. Tiek uzskatīts, ka viņš ar frāzi "ontoģenēze rezumē filoģenēzi" nostiprināja Antuāna Sersa radīto atkārtošanas teoriju jeb bioģenētisko likumu. Viņa vārdā nosaukti vairāki kalni, kā arī viens asteroīds.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ernsts Hekels.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Herdera enciklopēdijas raksts (spāņu)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Biogrāfija (angliski)
# Prokarioti

**Prokarioti** ir lielākoties vienšūnas organismi, kuru šūnas struktūra ir salīdzinoši vienkārša – tām trūkst ar membrānu norobežota kodola un citu ar membrānu pārklātu organoīdu, piemēram, mitohondriju vai [[endoplazmatiskais tīkls]|endoplazmatiskā tīkla]. Šī īpašība tos atšķir no eikariotiem, kuriem ir sarežģītāka šūnas uzbūve.

Prokarioti iedalās divos dzīvo organismu domēnos – baktērijās (*Bacteria*) un arhejos (*Archaea*). Lai gan abas grupas ir prokarioti, tās ievērojami atšķiras pēc ģenētiskās uzbūves, bioķīmijas un evolucionārās vēstures. Piemēram, arhejiem ir unikāli lipīdi šūnapvalkā, un to RNS polimerāzes struktūra ir tuvāka eikariotiem nekā baktērijām.

Prokariotu genoms parasti sastāv no vienas apļveida DNS molekulas, kas atrodas citoplazmas reģionā, ko dēvē par nukleoīdu. Daudzām prokariotu sugām ir arī plazmīdas – nelielas, autonomi replicējošas DNS vienības, kas bieži satur, piemēram, antibiotiku rezistences gēnus.

Prokarioti barojas ar dažādām vielu iegūšanas metodēm:

* Fotoautotrofija – piemēram, cianobaktērijas, kas spēj veikt skābekļa fotosintēzi;
* Hemosintēze – enerģijas iegūšana no neorganisko vielu oksidācijas (piemēram, nitrificējošās baktērijas);
* Heterotrofija – organisko vielu absorbcija no apkārtējās vides.

Prokarioti ir ārkārtīgi daudzveidīgi pēc metabolisma veidiem, un tie spēlē būtisku lomu ekosistēmās, piemēram, slāpekļa ciklā, oglekļa fiksācijā, kā arī organisko vielu sadalē.

Pie prokariotiem pieskaita arī:

* Mikoplazmas – ļoti mazi, šūnapvalku zaudējuši parazītiski mikroorganismi, kas spēj dzīvot citu organismu šūnās;
* Cianobaktērijas jeb zilaļģes – autotrofi, kas fotosintēzes procesā producē skābekli un uzskatāmi par vieniem no nozīmīgākajiem dzīvības formu attīstībā, jo veicināja atmosfēras oksidēšanos pirmskembrija laikmetā.

Prokarioti ir arī būtiski biotehnoloģijā – tos izmanto gēnu inženierijā, fermentācijas procesos un kā modeļorganismus pētniecībā (piemēram, *Escherichia coli*).

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Prokarioti.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Dzīvība[labot | labot pirmkodu]

Dzīvība uz klints
**Dzīvība** ir matērijas eksistences forma, kam raksturīga īpaša vielas struktūra, vielu un enerģijas apmaiņa ar vidi, vairošanās, adaptācijas un pilnveidošanās spēja. Dzīvība ir īpašība, kura atšķir priekšmetus no dzīvās dabas. Nāve ir dzīvības beigas, pēc tās iestāšanās organisms kļūst nedzīvs. Ar dzīvības pētīšanu nodarbojas bioloģija. Savukārt ar dzīvības definēšanas jautājumiem nodarbojas filozofija.

## Dzīvības izcelsme

Ir atrastas liecības, ka dzīvība uz Zemes eksistē 3,7 miljardus gadu (Zemes vecums ir aptuveni 4,54 miljardi gadu). Senāko fosiliju vecums ir aptuveni 3,4 miljardi gadu. Sākotnēji tie bija primitīvi organismi. Pirmie eikarioti (organismi, kas sastāv no šūnām, kurām ir morfoloģiski labi izveidoti kodoli un dažādi organoīdi) parādījās pirms aptuveni 2,3 miljardiem gadu. Evolūcijas rezultātā dzīvības formas attīstījās. Pirmie daudzšūnu organismi parādījās pirms 1,5 miljardiem gadu, bet pirmie dzīvnieki tikai pirms 800 miljoniem gadu. Pirmie cilvēki radās pirms 2 miljoniem gadu.

## Dzīvības iedalījums

Dzīvība uz Zemes tiek iedalīta vairākās grupās. Augstākā taksonomiskā vienība ir impērija. Tādas ir tikai divas: prokarioti, kas vēl sīkāk dalās baktērijās un arhejos, un eikarioti. Pie eikariotiem pieder dzīvnieki, augi, sēnes un protisti. Savukārt par vīrusiem zinātniekiem nav vienprātības, vai tie ir dzīvi organismi. Šūnu teorija nosaka, ka dzīvu organismu uzbūves pamatvienība ir šūna, bet vīrusus veido tikai nukleīnskābes fragments un olbaltumvielu apvalks.

## Ārpuszemes dzīvība

Dzīvību, kas attīstījusies ārpus Zemes, sauc par ārpuszemes dzīvību. Ar tās pētīšanu nodarbojas astrobioloģijas speciālisti. Ārpuszemes dzīvības un ārpuszemes civilizāciju eksistence mūsdienās nav zinātniski pierādīta un šis jēdziens tiek izmantots galvenokārt zinātniskajā fantastikā un ufoloģijas teorijās.

Ārpuszemes dzīvības ideja parādījusies jau pitagoriešu mācībā par dvēseļu ceļošanu no vienas apdzīvotas pasaules uz otru. 16. gadsimtā domu, ka zvaigznes ir tādas pašas Saules, ap kurām riņķo planētas, uz kurām var būt dzīvība, izteicis Džordāno Bruno, pamatojoties uz pitagoriešu un neoplatonisma idejām.

## Nāve

Kad organismā vairs nevar normāli funkcionēt dzīvībai nepieciešami procesi, iestājas nāve, un organisms sāk sairt. Nāves iemesls var būt ne tikai organisma novecošana, bet to var izraisīt arī slimības, nepietiekams uzturs, slepkavības, nelaimes gadījumi, pašnāvība, gaļēdāju uzbrukums un citi iemesli.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Dzīvība.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
* Stanfordas Filozofijas enciklopēdijas raksts (angliski)
* «Dzīvība» (latviski). Populārā medicīnas enciklopēdija (neslimo.lv).
# Zooloģija[labot | labot pirmkodu]

**Zooloģija** (grieķu: *ζῷον* *(zōon)* — 'dzīvnieks'; *λόγος (logos)* — 'jēdziens, mācība') ir bioloģijas nozare, kurā nodarbojas ar dzīvnieku pētīšanu. Mūsdienās tas vairāk ir zinātņu komplekss, tas ir, zooloģija apvieno vairākas citas nozares. To iedala šādās nozarēs:

* anatomija — nozare, kurā tiek pētīta dzīvnieku makroskopiskā uzbūve;
* histoloģija — nozare, kurā tiek pētīta audu mikroskopiskā struktūra;
* citoloģija — nozare, kurā tiek pētīta šūnu uzbūve un tās funkcijas;
* fizioloģija — nozare, kurā tiek pētīta organismu funkcijas;
* ģenētika — nozare, kurā tiek pētīta iedzimtība;
* ekoloģija — nozare, kurā tiek pētīta dzīvnieku un vides mijiedarbība (attiecas galvenokārt uz sauszemes dzīvniekiem);
* hidrobioloģija — nozare, kurā tiek pētīta ūdens dzīvnieku mijiedarbība ar apkārtējo vidi;
* parazitoloģija — nozare, kurā tiek pētīti parazīti;
* embrioloģija — nozare, kurā tiek pētīta dīgļa attīstība olā vai mātes organismā;
* etoloģija — nozare, kurā tiek pētīta dzīvnieku uzvedība;
* sistemātika — zinātne par organismu iedalījumu grupās.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Zooloģija.

* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
# Pasuga

**Pasuga** (latīņu: *subspecies*, vispārpieņemtā abreviatūra *subsp.* vai *ssp.*) bioloģiskajā sistemātikā ir vai nu par sugu zemāks taksonomiskais rangs, vai arī taksonomiskā grupa šādā rangā. Pasugas nevar tikt noteiktas izolēti: vai nu suga tiek noteikta bez pasugām, vai arī tai ir divas vai vairākas pasugas. Nekad pasuga nevar būt viena.

Vienas sugas organismi, kas attiecināti dažādām pasugām, ir spējīgi krustoties un radīt auglīgus pēcnācējus. Bet parasti tie nekrustojas ģeogrāfiskās izolācijas vai citu faktoru dēļ. Atšķirības starp pasugām ir mazāk izteiktas, nekā starp sugām, bet izteiktākas, nekā starp rasēm (par rasēm var tikt nosauktas dažādas pasugas, tās ir taksonomiski atšķirīgas). Pasugu nosakošās īpašības parasti veidojas ģeogrāfiskajā izplatībā vai izolācijā.

## Nomenklatūra

### Nominālās pasugas un pasugu autonīmi

Ja zooloģiskajā nomenklatūrā suga tiek dalīta pasugās, sākotnēji aprakstītā populācija paliek kā "nominālā pasuga", kas atkārto to pašu savas sugas nosaukumu. Piemēram, baltā cielava *Motacilla alba alba* (Bieži tiek saīsināta kā *Motacilla a. alba*) ir baltās cielavas *Motacilla alba* sugas nominālā pasuga. Sugas nosaukuma atkārtošana botāniskajā nomenklatūrā tiek minēts kā pasugu autonīms, bet pasugas kļūst par "autonīmām pasugām".

### Šaubīgi gadījumi

Kad biologi dalās uzskatos sakarā ar to, ka konkrētā populācija ir pasuga vai pilnvērtīga suga, sugas nosaukums var tikt rakstīts apaļajās iekavās. Tā nosaukums *Larus (argentatus) smithsonianus* nozīmē "Amerikas sudrabkaiju". Iekavas nozīmē, ka atsevišķi speciālisti uzskata to par lielākās sudrabkaijas pasugu un tāpēc to sauc *Larus (argentatus) smithsonianus*, kur tai pat laikā citi to uzskata par pilnvērtīgu sugu, un tāpēc to sauc par *Larus smithsonianus*. Apzīmējumu lietotājiem šajā gadījumā nav viennozīmīgas pozīcijas.

## Ārējās saites

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Tipiskā suga[labot | labot pirmkodu]

**Tipiskā suga** ir bioloģiska suga, kura ir izvēlēta par augstākas klasifikācijas grupas tipisku pārstāvi un kuras apraksts atbilst šīs grupas aprakstam. Tipiskās sugas jēdzienu bioloģijā ieviesa Pjērs Andrē Latrells, tomēr tā lietošana sākās jau pēc viņa nāves 1840. gadā.

Strīdīgās situācijās tipiskā suga tiek uzskatīta par vienīgo likumīgo dotās ģints vai vārda nesēju.

## Zooloģija

Zooloģiskajā nomenklatūrā tipiskā suga ir suga, ar kuru ģints vai apakšdzimtas nosaukums tiek uzskatīts par pastāvīgi taksonomiski saistītu, t.i., suga, kas satur bioloģiskā tipa (-u) paraugu (-us). Līdzīgs jēdziens tiek izmantots augstākām grupām un tiek saukts par tipisko ģinti.

Kad ģints vai cits taksons tiek sadalīti vairākos, viens no jaunajiem taksoniem tiek nosaukts saskaņā ar sadalītā bijušo tipisko sugu un tā kļūst par tipisko sugu tam.

Katra zooloģijā definētā ģints vai apakšdzimta, neatkarīgi no tā, vai tā pašlaik ir atzīta par lietojamu, teorētiski ir saistīta ar savu tipisko sugu. Tomēr praksē pastāv daļa novecojušu nosaukumu, kas bijuši definēti senākās publikācijās, kad nebija prasības norādīt tipisko sugu.

Starptautiskais zooloģijas nomenklatūras kodekss nosaka, ka vienmēr jānorāda tipa sugas divvārdu oriģinālais nosaukums, sniedzot piemēru 67. panta 1. punktā. *Astacus marinus Fabricius, 1775* vēlāk noteica kā *Homarus* ģints tipveida sugu, tādējādi piešķirot tam *Homarus marinus (Fabricius, 1775)* nosaukumu. Tomēr *Homarus* tipiskā suga vienmēr jānorāda, izmantojot tās sākotnējo nosaukumu, t.i., *Astacus marinus Fabricius, 1775*.

## Botānika

Botāniskajā nomenklatūrā šim terminam nav oficiāla statusa saskaņā ar nomenklatūras kodu, bet tas bieži tiek pielietots. Botānikā ģintij parasti ir kāds herbārijā saglabāts paraugs (vai, retāk, ilustrācija), kas demonstrē tipisko sugu ģintij vai dzimtai, dažādām šo pakāpju apakšnodaļām un retos gadījumos augstākas pakāpes nosaukumiem, kuru pamatā ir attiecīgās ģints nosaukumi. Analoģiski tipiskās sugas jēdziens tiek lietots sēnēm un aļģēm, kurām pēc tradīcijas lieto botānisko terminoloģiju.

## Bakterioloģija

Bakterioloģijā katrai ģintij tiek piešķirta tipiskā suga.

## Atsauces
# Datubāze[labot | labot pirmkodu]

**Datubāze** ir datu (informācijas) kopums, kas ir organizēts atbilstoši noteiktai konceptuālai struktūrai (datu modelim), aprakstot datu raksturlielumus un savstarpējās attiecības, un paredzēts vienas vai vairāku lietojumu jomu atbalstam. Praksē datubāzi parasti uztur ar datubāzu pārvaldības sistēmu (DBVS; angļu: *database management system*, DBMS) — programmatūru, kas nodrošina datu definēšanu, vaicājumu izpildi, datu atjaunināšanu un administrēšanu, kā arī piekļuves kontroli, integritātes uzturēšanu un vienlaicīgas lietošanas koordinēšanu. Jēdzieniski datubāze jānošķir no plašāka termina datu krātuve, ar ko var apzīmēt jebkuru digitālu vidi, kur tiek uzglabāti dati, piemēram, failu sistēmu vai mākoņkrātuvi, neatkarīgi no strukturēšanas pakāpes un piekļuves mehānismiem. Savukārt datubāze parasti nozīmē sistemātiski strukturētus datus, kas paredzēti mērķtiecīgai apstrādei, izmantojot formalizētus izgūšanas mehānismus (vaicājumus) un DBVS nodrošinātus datu pārvaldības noteikumus.

Datubāzes var tikt veidotas dažādos datu modeļos, piemēram, relāciju, dokumentu, objektu un citos. Relāciju datubāzēs plaši izmantota strukturētā vaicājumu valoda SQL, kas ir standartizēta starptautiskajā standartā ISO/IEC 9075 un aptver gan datu struktūru definēšanu, gan operācijas ar datiem. Mūsdienu informācijas sistēmās datubāzes ir fundamentāla tehnoloģija, kas nodrošina publisko reģistru, banku un tirdzniecības sistēmu, veselības aprūpes, zinātnes un citu nozaru digitālo platformu darbību, ļaujot pārvaldīt lielus datu apjomus tā, lai tie būtu uzticami, pieejami un izmantojami pakalpojumu sniegšanai un lēmumu pieņemšanai.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Datubāze.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Taksonomija

Vispārināts taksonomijas veidošanas piemērs
**Taksonomija** (sengrieķu: *ταξινομία*, no *τάξις* (*taxis*) — 'izvietojums noteiktā kārtībā' un *-νομία* (*nomia*) — 'likums') ir teorija un metode, kas nodarbojas ar objektu, parādību vai jēdzienu klasificēšanu hierarhiskās struktūrās, balstoties uz kopīgām īpašībām vai funkcionālām attiecībām. Tā tiek izmantota, lai veidotu sistemātisku kārtību, kas atvieglo informācijas organizēšanu, salīdzināšanu un interpretāciju. Taksonomija tiek plaši pielietota dažādās zinātņu nozarēs, piemēram, bioloģijā (dzīvo organismu sistemātikā), valodniecībā (valodu radniecības un struktūru klasifikācijā), psiholoģijā un izglītībā (zināšanu līmeņu klasificēšanā, piemēram, Blūma taksonomijā), informācijas un datu zinātnē (ontoloģiju un metadatu strukturēšanā), kā arī bibliotēkzinātnē un informācijas pārvaldībā.

Taksonomija ir cieši saistīta ar tādiem jēdzieniem kā nomenklatūra (nosaukumu piešķiršanas sistēmas), sistemātika (klasifikācijas teorija, īpaši bioloģijā) un ontoloģija (formāla jēdzienu un to attiecību reprezentācija, īpaši datorzinātnē). Kaut arī šie termini bieži pārklājas, taksonomija primāri uzsver hierarhiskas kārtības principu, kas ļauj strukturēt sarežģītu informāciju no vispārīgā uz konkrēto.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Taksonomija.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)