Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Cilts (bioloģija)[labot | labot pirmkodu]

Organismu klasifikācijā cilts atrodas starp dzimtu un ģinti; attēlā ir norādīta šo vienību atrašanās vieta klasifikācijas hierarhijā, bet nav atzīmēta cilts atrašanās vieta
**Cilts** (latīņu: *tribus*) organismu klasifikācijā ir taksonomiskais rangs, kuru izmanto gan zooloģijā, gan botānikā. Cilts ir nākamais taksonomiskais rangs zem dzimtas un apakšdzimtas, bet virs ģints. Zooloģijā cilšu zinātniskie nosaukumi beidzās ar izskaņu *-ini*. Dažreiz izmanto apakšcilts jēdzienu, tad izskaņa ir *-ina*. Botānikā cilšu zinātnisko nosaukumu izskaņa ir *-eae*. Cilts jēdzienu ieviesa vēlāk, pēc Kārļa Linneja aizsāktās augu klasificēšanas sākuma. Cilts jēdzienu arvien plašāk sāka izmantot, kad sāka ģenētiskos pētījumos un radās nepieciešamība dzīvniekus un augus klasificēt vēl atsevišķās grupās starp dzimtu un ģinti.

## Ārējās saites

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Armens Tahtadžjans[labot | labot pirmkodu]

**Armens Tahtadžjans** (armēņu: Առմեն Թախտաջյան; krievu:  *Армен Леонович Тахтаджян*; dzimis 1910. gada 10. jūnijā [v.s. 28. maijā] Šušā, Krievijas impērijā, tagad Kalnu Karabaha, miris 2009. gada 13. novembrī) bija armēņu izcelsmes PSRS botāniķis un taksonomists.

## Avoti

* Cronquist, A.; A. Takhtajan; W. Zimmermann. 1966. On the higher taxa of Embryophyta. Taxon 15, 129-134
* A. Takhtajan 1997. Diversity and Classification of Flowering Plants. Columbia University Press, New York, USA.
* dic.academic.ru

## Ārējās saites

* wikispecies
# Binārā nomenklatūra

Kārlis Linnejs tiek uzskatīts par binārās nomenklatūras ieviesēju
**Binārā nomenklatūra** ir augu, dzīvnieku un sēņu terminoloģija, kas strukturēta atbilstoši iepriekš izstrādātiem nosaukumu veidošanas likumiem. Katrai organismu sugai (arī fosīlajām sugām) tiek piešķirts nosaukums latīņu valodā. Par binārās nomenklatūras ieviesēju tiek pamatoti uzskatīts zviedru botāniķis un taksonomists Kārlis Linnejs.

## Binārā nomenklatūra mūsdienās

Augu un dzīvnieku nomenklatūru reglamentē starptautiski nomenklatūras kodeksi. Piemēram, augu "Starptautiskais nomenklatūras kodekss", kuru regulāri uzlabo un papildina Starptautiskie botāniķu kongresi. Šeit dota atsauce uz 2018. gadā publicēto izdevumu — “Starptautiskais aļģu, sēņu un augu nomenklatūras kodekss”. Saskaņā ar kodeksu, sugu nomenklatūra sastāv no bināras kombinācijas — ģints nosaukuma un sugas epiteta latīņu valodā piemēram, sudrabainais retējs (*Potentilla argentea* L.), pelēkais vilks (*Canis lupus* L.). Sugas epitetam pievieno arī pirmā sugas apraksta autora saīsinātu uzvārdu. Pazīstamu autoru uzvārdi nereti tiek saīsināti līdz vienam vai nedaudziem burtiem, piemēram, L. — Linnejs, DC. — Dekandols (*De Candolle*), Max. — Maksimovičs utt. To, kā tiek rakstīti autoru uzvārdi, arī reglamentē starptautiskie kodeksi — gan botānikas, gan zooloģijas.

Rakstot tekstā par vairākām vienas ģints sugām, vai atkārtojot vienas un tās pašas sugas zinātnisko nosaukumu, ģints nosaukumu var saīsināt līdz pirmajam burtam, aiz tā liekot punktu. Piemēram, Latvijā ir sastopami gan seski (*Mustela putorius* L.), gan sermuļi (*M. erminea* L.), gan zebiekstes (*M. nivalis* L.). Nomenklatūras kodeksi nereglamentē kādu burtu šriftu izvēlēties. Galvenais, lai teksts būtu saprotams un nerastos pārpratumi.Izdevumu redaktori mēdz vienoties par zinātnisko nosaukumu rakstīšanu kursīvā. Piemēram, portāls "Putni dabā" vai "Vikipēdija".

## Atsauces
# Korsika

|  |
| --- |
| **Korsika** |
| Corse* *Corsica |
| —  **Francijas reģions**  —  |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| Korsikas atrašanās vieta Francijā |
| Pārvaldes centrs
  | Ažaksjo
 |
| Valsts
  |  Francija |
| Departamenti |
2
* Augškorsika
* Dienvidkorsika
 |
| **Platība**  |
|  - Kopējā
  | 8 722 km² |
| **Iedzīvotāji** (2023) |
|  - Kopā | 351 255 |
|  - Blīvums | 40,3/km² |
| Laika josla | CET (UTC+1)
  |
|  - Vasaras laiks (DST) | CEST (UTC+2) |
| ISO 3166 kods | FR-20R |
| **Mājaslapa:** www.isula.corsica |
|  **Korsika Vikikrātuvē** |

**Korsika** (franču: *Corse*, izrunā: /kɔʁs/; korsikāņu un itāļu: *Corsica*) Francijai piederoša sala Vidusjūrā, pēc platības ceturtā lielākā (pēc Sicīlijas, Sardīnijas un Kipras). Tā atrodas uz rietumiem no Itālijas, dienvidaustrumiem no Francijas un ziemeļiem no Itālijai piederošās Sardīnijas. Korsikas sala aizņem 8680 km2 lielu teritoriju un tajā dzīvo apmēram 280 000 iedzīvotāju. Korsika ir 183 kilometru gara un 83 km plata, tai ir 1000 km gara krasta līnija. Augstākā virsotne: Činto kalns (2710 m augsts), kā arī vēl 20 virsotnes, kuras ir augstākas par 2000 m. Korsikas lielākās pilsētas ir Ažaksjo (administratīvais centrs) un Bastiā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Korsika.

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Azoru salas[labot | labot pirmkodu]

|  |
| --- |
| **Azoru salas** |
| Açores |
| Skyline of Azoru salas |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| Arhipelāga novietojums attiecībā pret Portugāles kontinentālo daļu |
| Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts
  |  Portugāle |
| Centrs | Pontadelgada |
| Administratīvais iedalījums |
Saraksts
* Lagoa
* Nordesti
* Pontadelgada
* Povoasauna
* Ribeiragrande
* Vilafranka du Kampu
* Angra du Eroižmu
* Praja da Vitorija
* Orta
* Lažiša du Piku
* Madalena
* Sanroke du Piku
* Kaljeta
* Velaša
* Vila du Portu
* Santakruša da Grasjosa
* Lažiša daš Floreša
* Santakruša daš Froreša
* Vila du Korvu
 |
| **Platība**  |
|  - Kopā
  | 2 333 km² |
| **Iedzīvotāji** (2019) |
|  - Kopā | 242 796 |
|  - Blīvums | 104,1/km² |
| **Mājaslapa:** www.azores.gov.pt |
|  **Azoru salas Vikikrātuvē** |

**Azoru salas** (portugāļu: *Arquipélago dos Açores*) ir Portugālei piederošs arhipelāgs Atlantijas okeānā, kas veido **Azoru Salu autonomo reģionu(Região Autónoma dos Açores)*. Arhipelāgs atrodas aptuveni 1600 km uz rietumiem no Portugāles kontinentālās daļas. Autonomā reģiona administratīvais centrs ir Pontadelgada Sanmigelas salā.

Azoru salas veido 9 lielas vulkāniskas izcelsmes salas: Floreša, Korvu, Grasjosa, Fajala, Piku, Sanžorže, Terseira, Sanmigela un Santamarija, kā arī mazu salu grupa Furmigašas. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Piku vulkāns (2351 m) Piku salā. Salās valda subtropu jūras klimats, kur lielā mērā ir sastopami mūžzaļie subtropu meži un krūmāji; vidējā temperatūra no 14 °C janvārī līdz 22 °C jūlijā. Nokrišņi 700—800 mm gadā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Azoru salas.
# Sili salas[labot | labot pirmkodu]

| Sili salas |
| --- |
| *Isles of Scilly* *Enesek Syllan* |
| Ņūgrimsbi šaurums starp Tresko un Braijeras salām |
| Sili salasRādīt kartē "Anglija"Sili salasRādīt kartē "Kornvola"Sili salasRādīt kartē "Apvienotā Karaliste" |
| Ģeogrāfija |
| Koordinātas | ﻿ / ﻿ |
| Salu skaits |
~145 |
| Galvenās salas |
Sentmērijas sala |
| Platība |
16,37 km² |
| Augstākais kalns |
Telegrafs 51 m |
| Administrācija |
|  Apvienotā Karaliste |
| Zeme |  Anglija |
| Ceremoniālā grāfiste |
Kornvola |
| Galvaspilsēta |
Hjūtauna |
| Demogrāfija |
| Iedzīvotāji |
2271 (2021) |
| Blīvums |
139/km² |
| Pamatiedzīvotāji |
kornieši, angļi |
|  **Sili salas Vikikrātuvē** |

**Sili salas** (angļu: *Isles of Scilly*, korniešu: *Enesek Syllan*) ir arhipelāgs Anglijas dienvidrietumos. Atrodas Atlantijas okeānā starp Ķeltu jūru ziemeļos un Lamanšu dienvidos 40 km no Lielbritānijas salas galējā dienvidrietumu punkta Lendsenda Kornvolas pussalā. Arhipelāgs ir daļa no Kornvolas ceremoniālās grāfistes, bet neietilpst Kornvolas unitārajā pašvaldībā un veido patstāvīgu Anglijas pirmā līmeņa pašvaldību — Sili salu padomi. Salu administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta ir Hjūtauna Sentmērijas salā.

## Ģeogrāfija

Arhipelāgs sastāv no aptuveni 145 saliņām ar kopējo platību 16,37 km², no kurām tikai piecas ir apdzīvotas. Salās valda maigs jūras klimats ar gada vidējo temperatūru 12.0 °C. Attīstīta puķkopība — galvenā salinieku lauksaimniecības produkcija ir narcises. Salās novērojami līdz 6 m augsti paisumi, bet bēguma laikā pa seklajiem jūrasšaurumiem ar kājām iespējams nokļūt no vienas salas uz otru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Sili salas.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Huana Fernandesa salas[labot | labot pirmkodu]

| Huana Fernandesa salas |
| --- |
| Robinsona Krūzo salas piekrastes ainava |
| Huana Fernandesa salas |
| Ģeogrāfija |
| Izvietojums |
Klusais okeāns |
| Koordinātas | ﻿ / ﻿ |
| Salu skaits |
3 |
| Platība |
99,67 km² |
| Garums |
194 km |
| Augstākais kalns |
Losinosentess 1650 m |
| Administrācija |
|  Čīle |
| Reģions |
Valparaiso |
| Lielākā pilsēta |
Sanhuana Bautista |
| Demogrāfija |
| Iedzīvotāji |
900 (2012) |
|  **Huana Fernandesa salas Vikikrātuvē** |

**Huana Fernandesa salas** (spāņu: *Archipiélago Juan Fernández*) ir Čīlei piederošs vulkānisks arhipelāgs Klusajā okeānā. Administratīvi ietilpst Valparaiso reģiona Valparaiso provincē. Izvietojušās 600 km no Dienvidamerikas kontinenta piekrastes 820 km uz dienvidiem no Desventuradasu salām. Salu grupā ietilpst 3 salas: Alehandro Selkērka sala (49,5 km²), Robinzona Krūzo sala (47,9 km²) un Santaklēra (2,2 km²). Vienīgā apdzīvotā ir Robinsona Krūzo sala, kuras ziemeļrietumos atrodas arhipelāga lielākā apdzīvotā vieta Sanhuana Bautista. Salās, izņemot daļu no Robinsona Krūzo salas, ierīkots Huana Fernandesa arhipelāga nacionālais parks.

Salas 1574. gada 22. novembrī atklāja spāņu jūrasbraucējs Huans Fernandess, kas nodēvēja tās par Masatjeru un Masafueru (‘tuvākā’ un ‘tālākā’ no kontinenta krasta). 17. un 18. gadsimtā salas tika izmantotas kā pirātu patvērums un ieslodzījuma kolonija. No 1704. līdz 1709. gadam Masatjeras salā vienatnē dzīvoja skotu jūrnieks Aleksandrs Selkērks, kas vēlāk tika izmantots par prototipu Daniela Defo romāna Robinsons Krūzo galvenajam varonim.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Huana Fernandesa salas.
# Debesbraukšanas sala[labot | labot pirmkodu]

| Debesbraukšanas sala |
| --- |
| *Ascension Island* |
| Salas karte (angļu val.) |
| Debesbraukšanas sala |
| Ģeogrāfija |
| Izvietojums |
Atlantijas okeāns |
| Koordinātas | ﻿ / ﻿ |
| Platība |
91 km² |
| Garums |
13.8 km |
| Platums |
11.5 km |
| Augstākais kalns |
Grīnmauntins 859 m |
| Administrācija |
|  Apvienotā Karaliste |
| Aizjūras teritorija |  Svētās Helēnas Sala |
| Distrikts |
Debesbraukšanas sala |
| Lielākā pilsēta |
Džordžtauna (560) |
| Demogrāfija |
| Iedzīvotāji |
1100 (2007) |
| Blīvums |
12.09/km² |
| Pamatiedzīvotāji |
briti, amerikāņi |

**Debesbraukšanas sala** (angļu: *Ascension Island*) ir neliela vulkāniska sala Atlantijas okeāna vidusdaļā 1600 km no Āfrikas krastiem. Ietilpst Apvienotās Karalistes Svētās Helēnas Salas aizjūras teritorijā, kas atrodas 1287 km attālumā. Lielākā apdzīvotā vieta un galvaspilsēta ir Džordžtauna salas rietumos.

Salu atklāja portugāļu jūrasbraucējs Žuau da Nova 1501. gadā, bet netika sniedzis informāciju par savu atklājumu. Atkārtoti salu 1503. gadā Debesbraukšanas dienā atklāja cits portugāļu jūrasbraucējs Alfonss d'Albukerke, kurš salu nosauca par godu atklāšanas dienai. Sala bija neapdzīvota un ar minimālu augāju. Vienīgie salas iemītnieki bija jūras putni un bruņurupuči. Portugāļi salā nometināja kazas.

Salu sāka apdzīvot 1815. gadā, kad šeit tika nomitināts britu garnizons, kam vajadzēja nodrošināt Napoleona I izsūtījuma vietas Svētās Helēnas salā drošību pret iebrukumu.

Otrā pasaules kara laikā ASV salā uzbūvēja lidlauku. 1960. gadā lidlauks kosmosa programmas ietvaros tika paplašināts, lai varētu nodrošināt *Space Shuttle* ārkārtas nosēšanos. Salā vienīgā saimnieciskā darbība notiek ap lidlauku un ar to saistītajām komunikācijām.

## Ārējās saites

* *Ascension Island Newspaper*
* Debesbraukšanas salas administrācija
* Raķešu starti salā
* *CIA World Factbook* par salu Arhivēts 2010. gada 28. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* *Cable and Wireless* Arhivēts 2008. gada 16. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
* Debesbraukšanas salas koloniālā vēsture
# Lapas

Lapa
**Lapas** ir augstāko augu orgāni, vasas veidojumi, kuros notiek fotosintēze, transpirācija un augu elpošana. Skujkoku lapas tiek sauktas par skujām. Vairums lapām ir divas daļas — lapas plātne un lapas kāts.

## Pielāgošanās

Evolūcijas procesā daudzu augu lapas ir adaptējušās dažādiem klimatiskajiem procesiem:

* auga lapa izvairās no slapināšanas vai no netīrumiem — tā sauktais "lotosa efekts",
* iegrieztas lapas samazina vēja iedarbību uz tām,
* matiņi uz lapām notur mitrumu auga lapā sausa klimata laikā, kā arī neļauj tam iztvaikot,
* arī vaska slānis uz auga lapas neļauj iztvaikot mitrumam,
* spīdīgas lapas atstaro Saules gaismu,
* plānas un platas lapas vislabāk uzņem oglekļa dioksīdu un saules gaismu,
* lapas izmēra samazināšanās tādēļ, ka fotosintēzes funkcija tiek no lapām nodota stumbram, samazina auga mitruma zudumus,
* resnas, gaļīgas lapas labi uzkrāj ūdeni,
* augu lapu malas ir zāģzobainas, kas ir par iemeslu tam, ka tur notiek intensīvāka fotosintēze un transpirācija (rezultātā pazeminās lapas temperatūra), kā rezultātā malās kondensējas ūdens tvaiki un rodas rasas pilieni,
* aromātiskās eļļas un indes uz auga lapām atbaida zālēdājus,
* augu lapu sastāvā ietilpst arī kristalizēti minerāli, kas atbaida zālēdājus,
* lapas, kuras notver kukaiņus,
* dzeloņi aizsargā visu augu (piemēram, kaktusiem).

## Lapu iedalījums

Dažādu formu lapas
Lapas iedala pēc:

* lapas plātnes veida: apaļa, ovāla, lancetiska, otrādi lancetiska, lāpstveida, vairogveida (kresēm), nierveida (kumeļpēdām), sirdsveida (liepām), rombiska, bultveida (bultenēm), šķēpveida (mazajai skābenei).
* lapas plātnes malas: gluda, zāģzobaina (nātrēm), divkārtzāģzobaina (gobām), robaina (purva purenei), jomaina (sētložņai), ieritināta, uzritināta (kreimulei), dzeloņaina (usnēm, dadžiem).
* lapas dzīslojums: plūksnains, starains (kļavām), dihotoms (divdaivu ginkam), lokveida, paralēls (graudzālēm).

## Izvietojums uz stumbra

Uz stumbra visas lapas ir izkārtotas tā, lai katra no tām saņemtu pēc iespējas vairāk gaismas. Kad augs aug, tad katra jauna lapa uz stumbra parādās pa spirāli, pret pulksteņrādītāja kustības virzienu,[*nepieciešama atsauce*] turklāt ir noteikts leņķis, kurā izaug katra nākamā lapa. Šajos leņķos ir pamanīta precīza Fibonači secība : 1/2, 2/3, 3/5, 5/8, 8/13, 13/21, 21/34, 34/55, 55/89.[*nepieciešama atsauce*] Piemēram, 360° x 34/89 = 137.52 jeb 137° 30' (katra nākamā lapa izaug 137° leņķī attiecībā pret iepriekšējo lapu).

* 180° (jeb 1/2): uz katru apgriezienu pienākas divas lapas.
* 120° (jeb 1/3): trīs lapas vienā apgriezienā.
* 144° (jeb 2/5): piecas lapas divos apgriezienos.
* 135° (jeb 3/8): astoņas lapas trīs apgriezienos.

Lapu izvietojumu pie stumbra klasificēt šādi: mieturī, pretēji, pamīšus un rozetē.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: lapas.
# Nektārs

Kamēlijas nektārs
**Nektārs** (no grieķu: *νέκταρ* (*néktar*) — 'dievu barība') ir salds, caurspīdīgs šķidrums, ko augos izdala īpaši dziedzeri, nektāra tvertnes — nektāriji. Nektāru uzturā lieto odi, lapsenes, bites, tauriņi, kodes, sikspārņi u.c. dzīvnieki. Nektārs ir svarīga medus veidošanās izejviela.

Nektārā ir daudz glikozes un saharozes, abu šo cukuru nektārā ir 3—72%. Nektāriji parasti atrodas dziļi ziedā, lai to apputeksnētāji, lienot pēc nektāra, skartu arī putekšņlapas un drīksnas. Nektāra ziedos ir maz, un lai ievāktu kilogramu medus, bitēm jāaplido, piemēram, ap 6 miljonu pļavas āboliņa ziedu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Nektārs.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Mulča

Priežu skuju mulča
Krāsotu šķeldu mulča
**Mulča** ir augsnes nosegšana ar organisku vai neorganisku materiālu, kas palīdz saglabāt mitrumu augsnē un regulē temperatūru. Ar šo vārdu bieži apzīmē arī pašu materiālu, kas visbiežāk ir zāģu skaidas, ģeotekstils vai humuss. Mulčas mērķis ir apgrūtināt ārējās vides un nevēlamu augu kontaktu, vienlaikus atstājot šo kontaktu nepieciešamajiem augiem. Mulča var tikt apvienota ar mēslojumu.

Organiskā mulča (zāģu skaidas, skujas un priežu čiekuri, nopļauta zāle, kūdra, miza un lapas, kartons) procesā sadalās, bagātinot augsni ar trūdvielām, uzlabojot auglību un veicinot augiem labvēlīgu mikroorganismu attīstību. Dekoratīviem mērķiem lieto krāsotu šķeldu. Organisko mulču atjauno ik gadus. Organiskās mulčas sastāvu izvēlas atbilstoši konkrēto augu prasībām, piemēram, skujas paskābina augsni.

Neorganiskā mulča (melnā polimēru plēve, oļi un grants, šķelti nesilikātu ķieģeļi, keramzīts, audums, speciāli sintētiski materiāli) nesadalās, bet kalpo ilgāk un veic gan aizsargājošas, gan dekoratīvas funkcijas. Šī mulča ir vēlama, ja ir nepieciešams piešķirt vietnei dekoratīvu un koptu izskatu, turklāt palīdz pret nezāļu augšanu. Oļi un grants šķembas saulē spēj uzsildīt augsni, kas ir labi pavasarī un var kaitēt augiem karstā vasarā.

Mulča ir svarīga lauksaimniecības tehnoloģija, kas nodrošina augsnes virsējo slāni mitrā un irdenā stāvoklī, kas nepieciešams pilnvērtīgai kultūraugu attīstībai. Īpaši tā svarīga sausos un karstos reģionos. Tā arī apgrūtina nezāļu augšanu.

Mulču nepieciešams periodiski mainīt, lai nodrošinātu augsnes veselību un produktivitāti.

Parasti dārzu mulčē vēlā pavasarī, lai ilgāk saglabātu augsnes mitrumu, vai rudenī, lai mazinātu aukstuma un lietavu ietekmi.

## Mulčas priekšrocības

Mitrums — augsnes mitrums saglabājas pat sausā periodā, samazinās ūdens patēriņš, augsni neizskalo lietusgāzes

Temperatūra — kultūraugu sakņu sistēmas aizsardzība pret pārkaršanu vasarā un apsalšanu ziemā

Nezāles — samazinās darba apjoms, jo mulčas slānis neļauj nezāļu saknēm izlauzties līdz zemes virsmai

Izskats — nav zemu augošu ogu un dārzeņu piesārņojuma ar augsni pat lietainā laikā, iespējami dekoratīvi veidojumi

Augsne — uzlabojas augsnes struktūra un auglība zem mulčas, veidojas labvēlīga vide sliekām un labdabīgiem mikroorganismiem, materiāla veids ļauj regulēt augsnes skābumu

## Mulčas mīnusi

Augsne — smagās mālainās augsnēs lielā mitrumā mulča sāk pūt, vairojot sēnīšslimības un zaudējot derīgas vielas trūdēšanas procesā

Kaitēkļi — organiskajā mulčā var apmesties nevēlami dzīvnieki, ieskaitot peles un gliemežus.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mulča.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Malārija

Malārijas plazmodiji — slimības izraisītāji
**Malārija** (viduslaiku itāļu: *mala aria* — ‘slikts gaiss’), agrāk zināma kā **purva drudzis**, ir dzīvībai bīstama infekcijas slimība, ar kuru parasti slimo tropu un subtropu reģionos. Tā ir endēmiska vairāk nekā 100 valstīs. Ar šo slimību saslimst, kad protozoju parazīti plazmodiji (*Plasmodium*) nokļūst asinīs. Šo protozoju pārnēsātāji ir malārijas odi (*Anopheles*). Slimībai raksturīgās pazīmes ir periodiskas drudža lēkmes, drebuļi, splenomegālija (liesas palielināšanās), hepatomegālija (aknu palielināšanās) un anēmija. Slimības inkubācijas periods ir septiņas un vairāk dienas.

Ar malāriju ik gadu saslimst no 350 līdz 500 miljoniem cilvēku, no kuriem 1,3–3 miljoni no šīs slimības mirst. 85–90% gadījumu ir reģistrēti Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, un lielākā daļa no inficētajiem ir bērni, kas jaunāki par pieciem gadiem.

Pret malāriju lieto tādus medikamentus kā hlorokvīnu, doksiciklīnu un hinīnu.

## Slimības izplatība

Malārijas odi, slimības pārnēsātāji, dzīvo lielākajā daļā pasaules, izņemot arktiskās un subarktiskās zonas, kā arī tuksnešus un augstu kalnu apvidus. Parasti ar malāriju nevar saslimt augstāk par 1500 metriem virs jūras līmeņa, bet labvēlīgos apstākļos šī robeža var sasniegt pat 3000 m virs jūras līmeņa. Taču, lai tie pārnēsātu slimības izraisītājus plazmodijus, ir nepieciešami daži apstākļi, kas nav visā pasaulē vienlīdzīgi. Augsts risks saslimt ar šo slimību ir tropu un subtropu reģionos, kur notiek strauja odu vairošanās un ir pielāgota vide malārijas izraisītāju plazmodiju izplatībai. Šie nosacījumi izpildās purvainās, siltās vietas, kur ir daudz nokrišņu. Malārijas odi aktīvi ir galvenokārt naktīs.

Dodoties ceļojumā uz valstīm vai zemēm, kur ir augsts risks saslimt ar malāriju, ir nepieciešams veikt profilaktiskus pasākumus.

## Etioloģija

Malāriju izraisošie parazīti ir plazmodiji (*Plasmodium*). Cilvēkiem patogēnās sugas ir *P. falciparum* (80–90% gadījumos), *P. vivax*, *P. ovale* un *P. malariae*. Pēdējos gados ir konstatēts, ka Dienvidaustrumāzijā malāriju izraisa arī *P. knowlesi*.

Plazmodijs *P. falciparum* izraisa smagāko no malārijas formām, tā saukto, tropisko malāriju.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Malārija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
# Bērkli[labot | labot pirmkodu]

| Bērkli *Berkeley* |
| --- |
|  |
| Bērkli |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts | **ASV** |
| Štats |  Kalifornija |
| Platība |
|  • Kopējā |
45,833 km2 |
| Maks. augstums |
400 m |
| Min. augstums |
0 m |
| Iedzīvotāji
(2020) |
|  • kopā |
124 321 |
|  • blīvums |
2 456,3/km² |
| Laika josla |
PST (UTC-7) |
|  • Vasaras laiks (DST) |
PDT (UTC-8) |
| Mājaslapa | www.cityofberkeley.info |
|  **Bērkli Vikikrātuvē** |

**Bērkli** (angļu: *Berkeley*) ir pilsēta Kalifornijas štatā, ASV. 2010. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 112,58 tūkstošus cilvēku. Pilsēta nosaukta bīskapa Džordža Bērklija vārdā. Bērkli ir ievērojams izglītības un zinātnes centrs, te atrodas Kalifornijas Universitāte Bērkli.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Bērkli.
* Oficiālā tīmekļa vietne