Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Hāgas parks[labot | labot pirmkodu]

Hāgas parks vasarā
**Hāgas parks** ir viens no karaliskajiem nacionālajiem pilsētas parkiem.Tas atrodas Stokholmas pilsētas pievārtē, ziemeļu pusē, administratīvā atrašanās vieta ir Stokholmas lēnī, Solnas komūnā. Viņš ir To stokholmieši mēdz arī saukt vienkārši par Hāgu, cits nosaukums ir Gustaviānisks parks par godu tā radītājam karalim Gustavam III, pēc kura iniciatīvas parks tika radīts laika posmā no 1780. līdz 1797. gadam. Parku un tajā atrodošās celtnes ir veidojuši tādi arhitekti kā Frederiks Magnuss Pīpers, Luīzs Žans Desprezs, Kārlis Kristofers Gjorvels un Ulofs Tempelmans. Parks ir veidots, ietekmējoties no angļu parku stila veidošanas principiem. Hāgas parkam ir raksturīgas lielas zālāju platības, pusatvērti aploki, kas mijās ar apmežotām platībām.
Šo parku ir apdziedājis un dievinājis Zviedrijas dziesminieks, trubadūrs Kārlis Mikaels Belmans, kura patrons bija pats karalis Gustavs III.

## Būvniecības objekti parkā

* Hāgas pils

Hāgas pils, agrāk saukta par Karalienes paviljonu, ir viena no Zviedrijas karaliskās ģimenes pilīm,būvēta 1802.-1805. gadā. Pili pēc karaļa Gustava IV Ādolfa pasūtījuma radījis arhitekts Kārlis Kristofers Gjorvels. Tā atrodas ziemeļu pusē no Gustava III paviljona.Tā ir būvēta klasicisma stilā. Virs parādes ieejas atrodas plašs balkons, kurš balstās uz četrām somu marmora kolonnām..Hāgas pils ir valsts arhitektūras piemineklis.Apskatei pils nav pieejama.
Pašlaik pils ir kroņprinceses Viktorijas ģimenes rezidence.

* Ekotemplis
* Pilsdrupas (mākslīgi veidotas)
* Vara telts
* Gustava III paviljons
* Vecākā celtne parkā- Finnstugan (zviedru valodā)
* Vārti
* 1800. gadu villas
* Turku kiosks
* Ķīnas namiņš-paviljons
* Vecā Hāga- pirmā karaļa Gustava III dzīves vieta

## Citi apskates objekti

* Zviedrijas karaliskās ģimenes Karaliskā apbedījumu vieta Brunnsviken(zviedru valodā) līcī uz Karlsborga salas .

Karaliskā apbedījumu vieta ir kapsēta kopš 1922.gada Bernadotu dzimtas Zviedrijas karaliskās ģimenes locekļiem.Atrodas uz Karlsborga salas.Apbedījumi kapsētā kopš 1922. gada. Atvērta apskatei vasaras mēnešos ceturtdienās.

* Taureņu nams (darbojas kā muzejs)

Taureņu nams radīts 1989. gadā, ir viens no Stokholmas muzejiem, kurā var apskatīt vairākus tūkstošus dzīvu taureņu, ka arī putnus,Āzijas dārzu un Stokholmā vecāko ziemas dārzu.

## Ārējās saites

* Hāgas parks
* Būves Hāgas parkā
* www.gardenvisit.com

## Attēlu galerija

* Ķīnas paviljons
* Gustava III paviljons
* Eko templis
# Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija[labot | labot pirmkodu]

Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija| Abreviatūra | *BAFTA* |
| Izveidots |
1947. gada 16. aprīlī |
| Tips |
kinoorganizācija |
| Galvenā mītne |  Londona, Apvienotā Karaliste |
| Darbības reģions |  Apvienotā Karaliste,  ASV |
| Dalībnieki |
13 500 |
| Prezidents |
Viljams, Velsas princis (no 2010. gada) |
| Priekšsēdētājs |
Krišnendu Madžumdars |
| Tīmekļa vietne | www.bafta.org |

**Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija** (angļu: *British Academy of Film and Television Arts*; abreviatūra: **BAFTA**) ir bezpeļņas organizācija Apvienotajā Karalistē, kas pasniedz gadskārtējus apbalvojumus par sasniegumumiem kino, televīzijā, videospēlēs un cita veida animācijās. Tā tika nodibināta 1947. gadā.

Par sasniegumiem kinofilmās tiek pasniegtas BAFTA kino balvas. Tās pasniedz vienam no katrā kategorijā iepriekš nominētajiem pretendentiem. Kategorijas ir "Labākā filma", "Labākais aktieris", "Labākā aktrise", "Labākais aktieris otrā plāna lomā", "Labākā aktrise otrā plāna lomā", "Labākais režisors", "Labākais scenārijs" un citas. Par sasniegumiem TV filmās un seriālos tiek pasniegtas BAFTA televīzijas balvas dažādās kategorijās. Kopš 1971. gada katru gadu vienam pretendentam tiek pasniegta balva *BAFTA Fellowship* par mūža ieguldījumu. Pirmais šo balvu saņēma Alfreds Hičkoks.

## Atsauces

## Ārējās saites

* BAFTA oficiālā mājaslapa (angliski)
* Oficiālā balvu datubāze
# Moriss Ševaljē[labot | labot pirmkodu]

| **Moriss ŠevaljēMaurice Chevalier* |
| --- |
| Ševaljē 1920. gadā |
| Dzimis |
1888. gada 12. septembrī  Parīze, Francija |
| Miris |
1972. gada 1. janvārī (83 gadu vecumā)  Parīze, Francija |
| Nodarbošanās |
aktieris, dziedātājs |
| Darbības gadi |
1908—1967 |
|

Apbalvojumi[paslēpt]

|  |
| --- |
|  |
| Amerikas Kinoakadēmijas balva |
|
1958: Kinoakadēmijas goda balva |

 |

**Moriss Ševaljē** (franču: *Maurice Chevalier*; dzimis 1888. gada 12. septembrī, miris 1972. gada 1. janvārī) bija franču aktieris un dziedātājs. Ševaljē ir zināms ar piedalīšanos tādās filmās kā *The Smiling Lieutenant*, *Love Me Tonight*, *Love in the Afternoon* un *Gigi*. Viņa pazīstamākās izpildītās dziesmas ir *Louise*, *Mimi*, *Valentine* un *Thank Heaven for Little Girls*. Ševaljē raksturīgi bija ģērbties smokigā ar salmenīcu, kas veidoja viņa savdabīgo stilu.

Nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā — par filmām *The Love Parade* (1929) un *The Big Pond* (1930). 1959. gadā saņēmis Kinoakadēmijas goda balvu. 1960. gadā Ševaljē piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

## Ārējās saites

* *IMDb* profils (angliski)
* *Internet Broadway Database* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Glinisa Džonsa

| **Glinisa DžonsaGlynis Johns* |
| --- |
| Glinisa Džonsa 1952. gadā |
| Dzimusi |
Glinisa Mārgrita Peina Džonsa 1923. gada 5. oktobrī  Pretorija, Dienvidāfrikas Savienība |
| Mirusi |
2024. gada 4. janvārī (100 gadu vecumā)  Losandželosa, Kalifornija, ASV |
| Darbības gadi |
1923–1999 |
|

Apbalvojumi

|  |
| --- |
|  |
| *Tony* balva |
|
1973: "Labākā mūzikla aktrise" (*A Little Night Music*) |

 |

**Glinisa Mārgrita Peina Džonsa** (angļu: *Glynis Margaret Payne Johns*; dzimusi 1923. gada 5. oktobrī, mirusi 2024. gada 4. janvārī) bija britu aktrise. Savā astoņas desmitgades ilgajā teātra un kino karjerā, Džonsa piedalījusies vairāk nekā 60 filmās un 30 lugās. Savas karjeras laikā viņa saņēmusi dažādus apbalvojumus, tostarp *Tony* balvu un *Drama Desk* balvu, kā arī nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Zelta globusa balvai un Lorensa Olivjē balvai. Viņa bija viena no pēdējām dzīvajām lielākajām Holivudas zelta laikmeta un klasiskā Apvienotās Karalistes kino zvaigznēm.

Džonsa dzimusi Pretorijā, Dienvidāfrikā, velsiešu aktiera Mervina Džonsa ģimenē. Jau no agras bērnības viņa piedalījās teātra izrādēs, un pusaudža vecumā viņa atveidoja skatuves dejotāju, savā kino debijas lomā, filmā *South Riding* (1938). Plašāku atpazīstamību ieguva 1940. gados pēc Annas lomas kara drāmas filmā *49th Parallel* (1941), par kuru viņa ieguva Nacionālās kinokritiķu padomes balvu par labāko aktierspēli, kā arī atveidoja galvenajās lomas filmās *Miranda* (1948) un *Third Time Lucky* (1949). Pēc Apvienotās Karalistes un ASV kopražojuma filmas *No Highway in the Sky* (1951) izdošanas, Džonsa sāka arvien biežāk filmēties ASV un citās valstīs. 1952. gadā viņa debitēja televīzijā un Brodvejā, kā arī atveidoja galvenās lomas tādās filmās kā *The Sword and the Rose* (1953), *The Weak and the Wicked* (1954), *Mad About Men* (1954), *The Court Jester* (1955), *The Sundowners* (1960), *The Cabinet of Caligari* (1962), *The Chapman Report* (1962) un *Under Milk Wood* (1972). Televīzijā viņa filmējās pati savā situāciju komēdijseriālā *Glynis* (1963).

1990. gados filmējusies filmās *The Ref* (1994), "Kamēr tu gulēji" (1995) un *Superstar* (1999).

Džonsa bija pazīstama ar savu aizsmakušo balsi, gan kino, gan teātrī Džonsa dziedāja īpaši viņai rakstītas dziesmas, tostarp *Sister Suffragette*, kuru sarakstīja brāļi Šermani Disneja filmai "Mērija Popinsa" (1964), par ko viņa saņēma *Laurel* balvu, kā arī Stīvena Sondheima komponēto dziesmu *Send In the Clowns* Brodvejas mūziklam *A Little Night Music* (1973), par ko viņa saņēma *Tony* balvu un *Drama Desk* balvu.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Glinisa Džonsa.

* *IMDb* profils (angliski)
* *Internet Broadway Database* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
# Neaizsargājams darbs

Neoficiālais neaizsargājamo darbu logo.
**Neaizsargājams darbs** ir darbs, kurus neaizsargā autortiesības, vai arī tie darbi, kuriem autortiesību mantiskā daļa ir zaudēta vai beigusies. Latvijā un vairums Rietumu pasaules valstīs autortiesības beidzas 70 gadus pēc autora nāves. Autora personiskās tiesības uz darbu nevar izbeigties vai tikt atsavinātas.

## Neaizsargājamie darbi Latvijā

Latvijā neaizsargājamie darbi ir šādi:

* normatīvie un administratīvie akti, citi valsts un pašvaldību iestāžu izdotie dokumenti un tiesas nolēmumi (likumi, tiesu spriedumi, lēmumi un citi oficiāli dokumenti), kā arī šo tekstu oficiālie tulkojumi un oficiālās konsolidētās versijas;
* valsts apstiprinātie, kā arī starptautiski atzītie oficiālie simboli un zīmes (karogi, ģerboņi, himnas, apbalvojumi), kuru lietošanu nosaka atsevišķi normatīvie akti;
* kartes, kuru sagatavošanu un lietošanu nosaka normatīvie akti;
* presē, radio vai televīzijas raidījumos vai citos saziņas līdzekļos sniegtā informācija par dienas jaunumiem, dažādiem faktiem un notikumiem;
* idejas, metodes, procesi un matemātiskās koncepcijas.

Neaizsargājamie darbi ir arī tie darbi, attiecībā uz kuriem izbeidzies autortiesību termiņš.

## Atsauces
# Manitoba

|  |
| --- |
| **Manitoba *Manitoba |
| —  **Kanādas province**  —  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Karogs** |  **Ģerbonis** |

 |
| Manitobas atrašanās vieta Kanādā |
| Pārvaldes centrs
  | Vinipega
 |
| Valsts
 |  Kanāda |
| **Administrācija** |
|  - Premjerministrs
  | Heather Stefanson (PC) |
| **Platība**  |
|  - Kopējā
  | 649 950 km² |
| **Iedzīvotāji** (2011. gadā) |
|  - Kopā | 1 208 268 |
|  - Blīvums | 1,9/km² |
| Laika josla | Centrālā laika zona (UTC-6)
  |
|  - Vasaras laiks (DST) | UTC-5 (UTC-5) |
| ISO 3166-2 | CA-MB |
| **Mājaslapa:** www.gov.mb.ca |
|  **Manitoba Vikikrātuvē** |

**Manitoba** (angļu: *Manitoba*, izrunā: /ˌmænɨˈtoʊbə/) ir Kanādas province valsts vidusdaļā. Tās administratīvais centrs un vislielākā pilsēta ir Vinipega. Manitobā 2021. gadā dzīvoja 1,342,153 miljoni iedzīvotāju. Tās platība ir 649 950 km2. Provinces devīze ir "Draudzīgā Manitoba" (*Friendly Manitoba*). Ziemeļos Manitoba robežojas ar Nunavutu, austrumos ar Ontārio, rietumos ar Saskačevanu, bet dienvidos ar Amerikas Savienoto Valstu štatiem Minesotu un Ziemeļdakotu. Ziemeļrietumos provinci apskalo Hudzona līcis.

## Iedzīvotāji

Vairāk nekā 90% no Manitobas iedzīvotājiem dzīvo provinces dienvidos, kur atrodas arī vairums lielo pilsētu. 2011. gadā lielākās pilsētas provincē bija Vinipega (660 tūkstoši iedzīvotāju), Brendona (46 tūkstoši), Šteinbaha (14 tūkstoši), Portidžlaprērī (13 tūkstoši) un Tompsona (13 tūkstoši). Tompsona ir lielākā pilsēta Manitobas ziemeļu teritorijā, kas pēc platības ir aptuveni 70% no provinces.

Manitobā dzīvo daudzas etniskās grupas. Turpmākajā uzskaitījumā ir procentuālais sastāvs pēc 2006. gada tautas skaitīšanas datiem, kad cilvēki paši sevi identificēja kā kādas konkrētas etniskās grupas pārstāvi. Pēc šiem datiem Manitobā no kopējā iedzīvotāju skaita dzīvoja 22,9% angļi, 19,1% vācieši, 18,5% skoti, 14,7% ukraiņi, 13,4% īri un 10,6% Amerikas pamatiedzīvotāji. Aptuveni viena piektdaļa no iedzīvotājiem vienlaicīgi norādīja, ka viņi ir kanādieši.

## Ģeogrāfija

Manitobā atrodas trīs lieli ezeri — Vinipegs (12. lielākais pasaulē), Vinipegosiss un Manitobas ezers, kā arī daudzi mazāki ezeri. Pēc Kepena klimata klasifikācijas Manitobas dienvidos valda izteikts kontinentāls klimats, bet ziemeļu daļā — subarktiskais klimats.

## Sports

Manitobā savas mājas atraduši četri profesionālie sporta klubi — Vinipegas "Jets" (NHL), Vinipegas "Blue Bombers" (Kanādiešu futbola līga), Manitobas "Moose" (AHL) un Vinipegas "Goldeyes" (Amerikas neatkarīgā profesionālā beisbola asociācija).

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Manitoba.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
# Meidzi

| **Imperators Meidzi** |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Japānas imperators |
| Valdīšana |
1867. gada 3. februāris – 1912. gada 29. jūlijs |
| Kronēšana |
1868. gada 12. septembris |
| Priekštecis |
Komei |
| Pēctecis |
Taišo |
|  |
|  |
| Dzimtais vārds |
Mucuhito |
| Dzimis |
1852. gada 3. novembrī  Kioto, Japāna |
| Miris |
1912. gada 30. jūlijā (59 gadu vecumā)  Tokija, Japāna |
| Apglabāts |
1912. gada 13. septembris Kioto |
| Tēvs |
Imperators Komei |
| Paraksts |  |

**Imperators Meidzi** (japāņu: 明治天皇, *Meiji-tennō*; dzimis 1852. gada 3. novembrī, miris 1912. gada 30. jūlijā), arī **Mucuhito** (睦仁), bija 122. Japānas imperators. Valdīja no 1867. gada februāra līdz savai nāvei 1912. gada jūlijā. Viņa valdīšanas laikā Japāna no feodālas valsts pārtapa par vienu no modernās pasaules lielvarām.

Par valdnieku kļuva pēc sava tēva imperatora Komei nāves 1867. gadā. Pēc kronēšanas 1868. gadā pieņēma vārdu Meidzi, ar šādu nosaukumu ir pazīstams viņa valdīšanas laikmets. Kronēšana sakrita ar pēdējās feodālās Japānas militārās valdības pastāvēšanas beigām un imperatora kā augstākā izpildvaras orgāna atjaunošanu. Atšķirībā no tēva, Meidzi atbalstīja pieaugošo tautas viedokli, ka Japānai pēc 250 gadus ilgas kultūras un ekonomikas izolācijas ir jāmodernizējas līdz ar Rietumu pasaules valstīm. Formāli pieprasīja, bet neuzsāka feodālās zemes sistēmas atcelšanu, jaunas skolu sistēmas izveidi, valdības kabineta sistēmas izveidi, Meidzi Konstitūcijas izsludināšanu, parlamenta izveidi. 1910. gadā izdeva pavēli par Korejas Impērijas aneksiju.

## Skatīt arī

* Meidzi restaurācija

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Meidzi.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
# Aktīvisms

*Greenpeace* demonstrē kravas automašīnu ar govju mēsliem, protestējot pret izsoli, kurā tiks noteikts uzvarējušais konsorcijs hidroelektrostacijas būvniecībai
**Aktīvisms** ir filozofisks, politoloģisks, ekonomisks, sociāls termins, kas dažādos kontekstos var attiekties uz dažādiem cilvēku darbības veidiem.

Mūsdienu pasaulē ir sastopami šādi aktīvisma veidi un izpausmes:

* Pilsoniskais aktīvisms — pilsoņu rīcība, kas vērsta uz vienādām vai citādām pārmaiņām savā valstī, ko viņi veic pēc savas iniciatīvas, neatkarīgi no valsts varas
* Politiskais aktīvisms — darbība, kuras mērķis ir panākt izmaiņas politiskajā sistēmā, sabiedrībā vai likumdošanā, mobilizējot sabiedrisko domu, organizējot masu akcijas, piedaloties politiskajās kustībās vai partijās un citos pilsoniskās līdzdalības veidos. Politiskais aktīvisms var izpausties dažādos veidos, tostarp mītiņos, lūgumrakstos, streikos, kampaņās sociālajos plašsaziņas līdzekļos, likumdošanas lobēšanā un citos. Tam ir svarīga loma demokrātiskās sabiedrībās, ļaujot pilsoņiem paust savu viedokli, aizstāvēt savas intereses un ietekmēt politisko lēmumu pieņemšanu
* Vides aktīvisms — sabiedriskā vides kustība, kuras mērķis ir stiprināt pasākumus, lai aizsargātu vidi no cilvēka darbības negatīvās ietekmes, novērstu biotopu iznīcināšanu
* Interneta aktīvisms — aktīvisms internetā, elektronisko saziņas tehnoloģiju, piemēram, e-pasta, globālā tīmekļa un podkāstu, izmantošana dažādiem aktīvisma veidiem, lai nodrošinātu agrīnu informēšanu par pilsoņu aktivitāti un izvēlētās informācijas sniegšanu plašai auditorijai visā pasaulē
* Haktīvisms — politiskā aktīvisma veids, kas izmanto tehniskos līdzekļus un prasmes, lai sasniegtu politiskos mērķus vai paustu politisko pārliecību. Haktīvisms bieži tiek saistīts ar kiberaktīvismu un var ietvert dažādas darbības, piemēram, uzlaušanu tīmekļa vietnēm, informācijas izplatīšanu organizācijām vai valsts iestādēm, kuras haktivisti uzskata par netaisnīgām vai atbalsta nevēlamas politiskās nostājas, un programmatūras vai rīku radīšanu, lai apietu cenzūru vai aizsargātu privātumu.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Aktīvisms.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Šāndors Ferenci

Ferenci ( aizmugurējā rindā pa labi) kopā ar Freidu un Jungu
**Šāndors Ferenci** (*Ferenczi Sándor*, dzimis 1873. gada 7. jūlijā Miškolcā, miris 1933. gada 22. aprīlī Budapeštā) – ungāru psihoanalītiķis. Iesākumā bija viens no Zigmunda Freida pulciņa dalībniekiem, tomēr vēlāk sarāva saites ar to.

Ietekmējis Žaka Lakāna un ASV psihoterapeitu uzskatus.

## Ārējās saites

* Ferenci institūts (angliski) Arhivēts 2007. gada 20. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.
# Autors

**Autors** ir fiziska persona, kas rada jaunu radošu darbu, piemēram, raksta grāmatu (rakstnieki), sacer mūziku (komponisti), glezno gleznas (mākslinieki), projektē būves (arhitekti). Autora personisko nemantisko un mantisko tiesību kopumu uz paša radītu intelektuālo darbu tā materiālajā formā sauc par autortiesībām.
# Mārtins Skorsēze

| **Mārtins SkorsēzeMartin Scorsese* |
| --- |
| Mārtins Skorsēze 2023. gadā |
| Dzimis |
1942. gada 17. novembrī  Ņujorka, ASV |
| Nodarbošanās |
režisors, producents, aktieris, scenārists |
| Darbības gadi |
1963—*pašlaik* |
| Bērni |
3 |
| Paraksts |  |
|

Apbalvojumi

|  |
| --- |
|  |
| Amerikas Kinoakadēmijas balva |
|
2006 - "Labākais režisors" |

 |

**Mārtins Čārlzs Skorsēze** (angļu: *Martin Charles Scorsese*; dzimis 1942. gada 17. novembrī Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents, aktieris un kino vēsturnieks. Viņš ir *World Cinema Foundation* organizācijas dibinātājs, kā arī *AFI* mūža ieguldījuma balvas ieguvējs. Skorsēze ir ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvas, BAFTA kino balvu un Amerikas režisoru ģildes balvas. Par filmu "Atkritēji" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais režisors", bet pati filma saņēma balvu nominācijā "Labākā filma". Skorsēze ir *The Film Foundation* bezpeļņas organizācijas prezidents.

Skorsēze tiek uzskatīts par vienu no sava laikmeta ietekmīgākajiem un nozīmīgākajiem amerikāņu filmu veidotājiem. Viņš ir filmu "Ļaunās ielas" (1973), "Taksists" (1976), "Satrakotais vērsis" (1980), "Labie puiši" (1990) un "Baiļu rags" (1991) režisors, visās šajās filmējās viņa labs draugs Roberts De Niro. Skorsēzes filma "Taksists" Kannu kinofestivālā saņēma galveno balvu Zelta palmas zaru. Bet par filmu "Pēc darba" (1985) Skorsēze saņēma Kannu kinofestivāla balvu kā labākais režisors.

21. gadsimtā uzņēmis šādas filmas: "Ņujorkas bandas" (2002), "Aviators" (2004), "Atkritēji" (2006), "Slēgtā sala" (2010), "Hugo" (2011), "Volstrītas vilks" (2013), "Klusēšana" (2016), "Īrs" (2019) un "Ziedu mēness slepkavas" (2023).

Skorsēze ir bijis vairāku dokumentālo filmu režisors, piemēram, "Nav ceļa uz mājām. Bobs Dilans" (*No Direction Home: Bob Dylan*, 2005), "Blūzs" (*The Blues*, 2003), "Izstarot gaismu" (*Shine A Light*, 2007) un "Džordžs Harisons: Dzīvojot materiālā pasaulē" (*George Harrison: Living in the Material World*, 2011).

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mārtins Skorsēze.

* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

* *IMDb* profils (angliski)
* *Internet Broadway Database* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Box Office Mojo* profils (angliski)
# Rakstnieks

Pastmarka, kurā attēlots krievu rakstnieks Antons Čehovs
**Rakstnieks** vai **rakstniece** ir persona, kas veido daiļliteratūru, tas ir, raksta romānus, noveles, stāstus, lugas un tamlīdzīgus darbus. Rakstniekus nereti dēvē arī par **literātiem**, lai gan ar šo terminu apzīmē arī literatūrzinātniekus, literatūras kritiķus un tulkotājus, kas var arī nebūt rakstnieki. Nievājošā formā rakstnieki var tikt saukti arī par **skribentiem**.

Viens no prestižākajiem apbalvojumiem, ko var saņemt rakstnieks, ir Nobela prēmija literatūrā, lai gan daudzi kritiķi norāda, ka ir autori, kas to būtu pelnījuši, bet nav saņēmuši, tajā pašā laikā to iegūst daudz mazāk nozīmīgi rakstnieki. Cits prestižs apbalvojums ir Pulicera balva. Lai gan no 21 nominācijas 14 tiek pasniegtas žurnālistikas jomā, tomēr 6 nominācijas tiek arī literatūras sfērā strādājošajiem cilvēkiem.

## Skatīt arī

* Hronoloģisks nozīmīgāko literātu uzskaitījums
* Nozīmīgi autori latviešu literatūrā (saraksts)
* Nozīmīgi autori pasaules literatūrā (saraksts)

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rakstnieks.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
# Ainelaraba[labot | labot pirmkodu]

| Ainelaraba  |
| --- |
| pilsēta |
| عين العرب |
|  |
|  |
| Ainelaraba |
|
Koordinātas: ﻿ / ﻿ |
| Valsts |  Sīrija |
| Muhāfaza |
Haleba |
| Dibināta |
1892. gadā |
| Teritorijas kontrole |  Sīrijas demokrātiskie spēki |
| Augstums |
520 m |
| Iedzīvotāji
(2004) |
|  • kopā |
44 821 |
| Laika josla |
EET (UTC+2) |
|  • Vasaras laiks (DST) |
EEST (UTC+3) |
|  **Ainelaraba Vikikrātuvē** |

**Ainelaraba** (arābu: عين العرب, *`Ayn al `Arab*) vai **Kobane** (kurdu: کۆبانێ,‎ *Kobanê*) ir pilsēta Sīrijas ziemeļos Halebas muhāfazā, mintakas centrs. Izvietojusies pie pašas Turcijas robežas kurdu apdzīvotā apvidū.

## Vēsture

Dibināta 1892. gadā Osmaņu impērijas laikā. Attīstījusies kā ciemats pie vācu 1911. gadā izbūvētā Konjas—Bagdādes dzelzceļa. 1915. gadā pie stacijas sāka apmesties no genocīda bēgošie armēņu bēgļi, kuriem vēlāk pievienojās apkārtnes kurdi. Kurdu nosaukums "Kobane" pēc vienas no versijām cēlies dzelzceļa izbūves laikā no vārda «kompānija». Līdz 20. gadsimta vidum ievērojama iedzīvotāju daļa bija armēņi, bet 1960. gados lielākā to daļa repatriējās uz Armēniju vai pārcēlās uz lielajām Sīrijas pilsētām. 1980. gados arabizācijas procesa ietvaros pilsēta tika oficiāli pārdēvēta par Ainelarabu, kas nozīmē ‘Arābu avots’, bet lielākā daļa vietējo iedzīvotāju to neatzina. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju ir kurdi, kā arī arābi (5%), turkmēņi (5%) un armēņi (1%).

Sīrijas pilsoņu kara laikā kopš 2014. gada pilsētā un tās apkārtnē norisinājās sīvās kaujas starp kurdu pašaizsardzības spēkiem un Islāma valsts armiju, kas 2015. gada janvārī beidzās ar kurdu spēku uzvaru.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Ainelaraba.
# 451 grāds pēc Fārenheita[labot | labot pirmkodu]

| "451 grāds pēc Fārenheita" |
| --- |
| Grāmatas "451 grāds pēc Fārenheita" latviešu izdevums |
| Autors(-i) |
Rejs Bredberijs |
| Ilustrators |
Džozefs Munjaini |
| Valsts |  ASV |
| Valoda |
Angļu |
| Lappuses |
256 |
| OCLC |
53101079 |

**"451 grāds pēc Fārenheita"** (angļu: *Fahrenheit 451*) ir 1953. gadā izdots Reja Bredberija zinātniskās fantastikas romāns par iztēlotu nākotni, kurā likums aizliedz glabāt un lasīt grāmatas. Ir izveidota dedzinātāju komanda, kas līdzīgi ugunsdzēsējiem, pēc izsaukuma dodas uz cilvēku mājām, taču, nevis, lai tās glābtu, bet tieši otrādi - lai iznīcinātu. Antiutopiskais darbs parāda vienu no ceļiem, pa kādu cilvēce varētu iet, ja tehniskā attīstība ikdienu padarītu pietiekoši vienkāršu un izklaidējošu, lai cilvēka smadzenes atradinātos no domāšanas. Grāmata atspoguļo Bredberija mīlestību pret grāmatām un bibliotēkām.

Latviski izdots 1975. gadā izdevniecībā "Zinātne" Ineses Veides tulkojumā, sērijā "Fantastikas pasaulē". 2022. gadā izdots atkārtoti izdevniecībā "Zvaigzne ABC".

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: 451 grāds pēc Fārenheita.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)