Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Laurāzija[labot | labot pirmkodu]

Laurāzijas un Gondvanas superkontinentu karte
**Laurāzija** paleoģeogrāfijā bija viens no diviem Zemes superkontinentiem (otrs bija Gondvana). Pastāvēja aptuveni 300 līdz 200 miljonu gadu senā pagātnē, aptuveni pirms 200 līdz 180 miljoniem gadu tas Pangejas sadalīšanās laikā atdalījās no Gondvanas. Laurāzija iekļāva sevī lielāko daļu no mūsdienu Ziemeļu puslodes: Ziemeļamerikas, Austrumeiropas, Sibīrijas, kā arī, iespējams, Ķīnas-Korejas un Dienvidķīnas platformu. Mezozoja vidū sākās Laurāzijas sadalīšanās, sāka veidoties Ziemeļatlantijas ieplaka.

Laurāzijas veidošanās bija saistīta ar kontinentu kolīzijas procesiem paleozoja periodā, īpaši hercīnijas kalnveidošanās laikā, kas apvienoja dažādus kontinentālos blokos Ziemeļu puslodē. Superkontinenta robežas nosaka paleomagnētiskie, ģeoloģiskie un paleontoloģiskie pierādījumi, tostarp līdzīgās iežu secības, fosiliju izplatība un kalnu grēdu struktūras dažādos kontinentos.

Laurāzijas sadalīšanās laikā sākās arī Laurentijas atdalīšanās no Eirāzijas, izveidojot Atlantijas okeāna ziemeļu daļu. Šis process notika juras periodā un turpinājās krīta periodā, veicinot pašreizējo kontinentu konfigurācijas izveidi.

Mūsdienu ģeoloģiskie pētījumi, izmantojot platētektonikas modeli, apstiprina Laurāzijas pastāvēšanu un tās nozīmi Zemes litosfēras attīstības procesā.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Laurāzija.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Visuotinė lietuvių enciklopedija* raksts (lietuviski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
# Mīļdzīvnieks

Cilvēks ar suņiem un kaķi
**Mīļdzīvnieks**, bieži arī vienkārši **mājdzīvnieks**, ir dzīvnieks, ko galvenokārt tur cilvēka kompānijai vai izklaidei, nevis kā darba dzīvnieku, mājlopu vai laboratorijas dzīvnieku. Bieži tiek uzskatīts, ka populāriem mīļdzīvniekiem ir pievilcīgs/mīlīgs izskats, inteliģence un saprotama personība, taču dažus mīļdzīvniekus (piemēram, klaiņojošu dzīvnieku) var uzņemt altruistisku iemeslu dēļ un saimnieks tos var pieņemt neatkarīgi no iepriekš pieminētajām īpašībām.

Divi no populārākajiem mīļdzīvniekiem ir suņi un kaķi. Citi bieži turēti dzīvnieki ir truši; seski; cūkas; grauzēji, piemēram, smilšu peles, kāmji, šinšillas, žurkas, peles un jūrascūciņas; putni, piemēram, papagaiļi, zvirbuļveidīgie un vistas; rāpuļi, piemēram, bruņrupuči, ķirzakas, čūskas un iguānas; ūdensdzīvnieki, piemēram, zivis, saldūdens un sālsūdens gliemeži; abinieki, piemēram, vardes un salamandras; un posmkāji, piemēram, tarantuli un vientuļniekvēži. Mazākie mīļdzīvnieki ir grauzēji, savukārt zirgu un vēršu grupā ietilpst lielākie mīļdzīvnieki.

Mīļdzīvnieki sniedz to saimniekiem jeb īpašniekiem gan fiziskus, gan emocionālus ieguvumus. Pastaigas ar suni var nodrošināt gan cilvēkam, gan sunim fiziskās aktivitātes, svaigu gaisu un sociālo mijiedarbību. Mīļdzīvnieki var sniegt biedriskumu cilvēkiem, kas dzīvo vieni, vai vecāka gadagājuma pieaugušajiem, kuriem nav pietiekamas sociālās mijiedarbības ar citiem cilvēkiem. Ir medicīniski apstiprināta terapijas dzīvnieku klase, kurus atved, lai apciemotu daļēji izolētos cilvēkus, piemēram, bērnus slimnīcās vai vecāka gadagājuma cilvēkus pansionātos. Dzīvnieku terapijā tiek izmantoti apmācīti dzīvnieki un aprūpētāji, lai sasniegtu konkrētus fiziskus, sociālus, kognitīvus vai emocionālus mērķus ar pacientiem.

Cilvēki visbiežāk iegādājas mīļdzīvniekus biedriskuma dēļ, lai aizsargātu māju vai īpašumu, vai arī dzīvnieku skaistuma vai pievilcības dēļ. 1994. gadā veikts Kanādas pētījums atklāja, ka visbiežāk minētie iemesli, kāpēc nav mīļdzīvnieka, bija nespēja rūpēties par to ceļojuma laikā (34,6 %), laika trūkums (28,6 %) un piemērotas mājvietas trūkums (28,3 %), bet nepatika pret mīļdzīvniekiem bija retāk sastopama (19,6 %). Daži zinātnieki, ētikas speciālisti un dzīvnieku tiesību aizsardzības organizācijas ir paudušas bažas par mīļdzīvnieku turēšanu to autonomijas trūkuma un dzīvesveida nepiemērotības dēļ.

## Atsauces

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Mīļdzīvnieks.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Invazīva suga[labot | labot pirmkodu]

Viena no Latvijā biežāk sastopamajām invazīvajām augu sugām ir Sosnovska latvānis (*Heracleum sosnowskyi*)
**Invazīva suga** (angļu: *invasive species*) ir tāda sveša suga, kas, nonākusi svešā (jaunā) biotopā, tur kļuvusi dominanta vai agresīva un izspiež citas (vietējās) sugas, kā arī pārveido dabiskos biotopus.

Eksistē divu veidu invāzijas: tiek izdalītas **invazīvas svešzemju sugas** (*invasive alien species*) un **invazīvas vietējās sugas** (*invasive native species*). Invazīva vietējā suga ir vietējā suga, kurai dabisku iemeslu dēļ vai cilvēka darbības rezultātā ir sākusies sugas ekspansija, kad tā sāk strauji vairoties un izplatīties. Sugas ekspansiju var izsaukt klimata pārmaiņas, biotopa vides izmaiņas un citi apstākļi. Biežāk par invazīvām sugām tiek uzskatītas svešzemju sugas, kas kļuvušas invazīvas kādā teritorijā ārpus sava dabiskā areāla.

Par invazīvām sugām nevar uzskatīt sugas, kas labi izplatās mākslīgos biotopos (piemēram, nezāles), lai arī populāru rakstu autori pie invazīvām sugām pieskaita arī šīs sugas, vadoties no cilvēka viedokļa. Tomēr sugas, kas rada ekonomiskus zaudējumus cilvēkam, bet nenodara kaitējumu dabiskajiem biotopiem un vietējām sugām (piemēram, kartupeļu lapgrauzis), nevar uzskatīt par invazīvām sugām. Par invazīvām sugām nevar uzskatīt arī tās sugas, kurām vērojama nonākšana savvaļā ar nelielu īpatņu skaitu (piemēram, parastā zirgkastaņa) un šādas sugas būtu vienkārši jāsauc par svešām sugām, arī adventīvām sugām utt. Tomēr savvaļā nonākušām svešām sugām ir jāpievērš uzmanība un jāveic to izplatības kontrole, lai konstatētu brīdi, kad svešajai sugai savvaļā sākas sugas ekspansija.

Nozīmīgākās invazīvās svešzemju augu sugas Latvijā ir:

* Sosnovska latvānis (*Heracleum sosnowskyi*),
* ošlapu kļava (*Acer negundo*),
* puķu sprigane (*Impatiens glandulifera*),
* Kanādas zeltgalvīte (*Solidago canadense*),
* Japānas dižsūrene (*Fallopia japonica*),
* vārpainā korinte (*Amelanchier spicata*),
* pīlādžlapu sorbārija (*Sorbaria sorbifolia*),
* sarkanais plūškoks (*Sambucus racemosa*),
* Kanādas elodeja (*Elodea canadensis*).

## Atsauces un piezīmes

## Skatīt arī

* Aklimatizēta suga
* Sveša suga

## Ārējās saites

* Invazīvo sugu pārvaldnieks

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Invazīva suga.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
# Galvaskauss

Suņa galvaskauss
Kaķa galvaskauss
Zirga galvaskauss
**Galvaskauss** (latīņu: *cranium*) ir kaulu veidojums, kas ir sastopams cilvēkiem un daudziem dzīvniekiem. Tas aizsargā galvā esošos orgānus.
Galvaskausā izšķir smadzeņu nodalījumu jeb smadzeņu kapsulu (latīņu: *neurocranium*) un sejas jeb viscerālo nodalījumu (latīņu: *splanchnocranium*).
Smadzeņu nodalījumu veido pakauša, ķīļa, deniņu, sieta, paura, paurstarpas un pieres kauli. Pakauša, ķīļa un sieta kauli ir nepāra, bet deniņu, paura, paurstarpas un pieres kauli ir pāra.

## Skatīt arī

* Cilvēka galvaskauss

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Galvaskauss.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
# Dentīns

Zoba uzbūve (dentīns gaiši brūnā krāsā).
**Dentīns** (*dentinum*, lat. *dentis* — zobs) ir zoba mineralizētie audi, kas veido galveno zoba masu. Zoba vainaga daļa ir klāta ar emalju, bet saknes daļa klāta ar cementu. Dentīns sastāv pamatā no hidroksilapatīta (70% pēc svara), organiskās vielas (20%) un ūdens (10%), un ir caurausts ar dentīna kanāliem un kolagēna šķiedrām. Dentīns pilda zoba pamata funkciju un balsta zoba emalju.

Izšķir kronīša dentīnu, kas sāk attīstīties vēlīnā stadijā, un saknes dentīnu, kas attīstās vēlāk, vairojoties Hertviga maksts epitēlijam.

Dentīns turpina formēties vēl pēc zoba izšķilšanās — piena zobiem 18 mēnešus pēc izšķilšanās, patstāvīgiem zobiem 2—3 gadus. Galveno masu aizņem primārais jeb apmetņa dentīns. Tas sintezējas pirmais, tāpēc ir mazāk mineralizēts. Dentīnā ir kanāliņi 1,5—2,5 nanometri diametrā. To diametrs un skaits samazinās, tuvojoties emaljai.

Sekundārais dentīns attīstās pēc saknes noformēšanās un arī iekaisuma rezultātā. Visvairāk tas attīstās uz pulpas, kameras griestos.

Trešējais jeb reparatīvais dentīns veidojas kā atbildes reakcija zobu puvei. Šajā dentīnā ir maz kanāliņu.

## Atsauces
# Kalts

**Kalts** ir darbarīks materiāla (koksnes, akmens, metāla) slāņa atdalīšanai vai padziļinājumu izveidošanai materiālā.

## Ārējās saites

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Kalts.

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)