Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Vokietijos Samoa

|  |
| --- |
| **Deutsch-Samoa Vokietijos Samoa** |
| protektoriatas |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1900 – 1914** |  → |

 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Vėliava | Herbas |

 |
| Location of Vokietijos valdos Okeanijoje. Samoa pažymėta rausvai |
| **Sostinė** | Apija |
| **Kalbos** | vokiečių (faktiškai valstybinė), samojiečių |
| **Politinė struktūra** | protektoriatas |
| **gubernatorius** |
|  1900–1910 | Wilhelm Solf |
|  1910–1920 | Erich Schultz |
|  |
| **Era** | kolonializmas |
|  - Įkurta | 1900 m. |
|  - Okupuota | 1914 m. |
|  |
| **Valiuta** | Vokietijos auksinė markė |

**Vokietijos Samoa** (vok. *Deutsch-Samoa*) – Vokietijos protektoriatas, 1900–1914 m. gyvavęs Okeanijoje. Ši vokiečių valda apėmė dabartinę Samoa valstybę sudarančias salas – Upolu, Savają, Apolimą bei Manoną.

Nuo XIX a. vid. vokiečiai ėmė plėtoti prekybinius ryšius Ramiajame vandenyne. 1855 m. vokiečių prekybininkas Johanas Cezaras VI Godefrua Jūrininkų salose (Samoa) pradėjo prekybą kopra, kakava ir kaučiuku. Pradžioje prekybą vykdė bendrovė „J.C. Godeffroy & Sohn“, vėliau 1879 m. ją pakeitė „Handels-und Plantagen-Gesellschaft der Südsee-Inseln zu Hamburg“. Vokiečių prekijai ir plantatoriai 1886–1894 m. įsivėlė į karą su britų ir amerikiečių verslininkais (buvo pasinaudota vietiniais gentiniais nesutarimais, kilo Samoa pilietinis karas). 1887 m. JAV ir Vokietijos laivynai stojo į mūšį ties Apijos uostu. Po 1899 m. vėl įsiplieskusio karo, sudaryta Samoa trišalė sutartis, pagal kurią vakarinė salyno dalis atiteko Vokietijai, rytinė – Amerikai, o Britanijai atlyginta kitomis valdomis Okeanijoje ir Afrikoje.

|  |
| --- |
| **Polinezijos istorija** |
| Malajų-polineziečių migracija

---

 |
| Archeologinės kultūros: |
| Lapita, moai, marae, heiau, langi

---

 |
| Monarchijos: |
| Tui Manua > Tui Tonga |
| Malietoa, Niujė, Rarotonga, Bora Bora, Rajatėja, Huahinė, Taitis, Tuamotu, Mangareva, Huku Hiva, Havajai, Rapanujas

---

 |
| Kolonijos: |
| Britų, Naujoji Zelandija, Prancūzų, Havajai, Amerikos Samoa, Vokietijos Samoa

---

 |
| Dabartiniai politiniai vienetai: |
| Naujoji Zelandija, *Amerikos Samoa*, *Havajai*, *Prancūzų Polinezija*, Kuko Salos, Niujė, *Pitkerno salos*, Samoa, Tonga, Tuvalu, Tokelau, *Valis ir Futuna* |

1900 m. Samoa viešai iškelta Vokietijos vėliava ir atvyko pirmasis gubernatorius Vilhelmas Zolfas. Vokiečių vadžia ėmėsi steigti mokyklas, ligonines, tiesti kelius, apmokyti medicininį personalą. Salose dislokuotos Saugumo pajėgos (*Schutztruppe*), keletas karinių laivų, sudaryta vietos policija.

1914 m. prasidėjus I pasauliniam karui, rugpjūčio 29 d. Britanijos remiamos Naujosios Zelandijos pajėgos užėmė Apiją. Vokiečiai, turėdami omenyje tai, kad beveik visas Ramusis vandenynas valdomas britų laivyno, nesipriešino ir apleido salas. 1920 m. Tautų Lyga suteikė Naujajai Zelandijai mandatą valdyti Vakarų Samoa.
# Fidžio herbas

|  |
| --- |
| Fidžio herbas |
|  |
| Informacija |
| Herbo skydas | jo viduje pavaizduotas Šv. Jurgio kryžius, virš kurio yra liūtas. |
| Skydininkai | du vietiniai kariai |
| Devizas | Rerevaka na kalou ka doka na Tui |

**Fidžio herbas** buvo įteisintas 1908 m. liepos 4 d. Fidžio herbo skydas pavaizduotas ir šalies vėliavoje.

Fidžio herbe pavaizduoti tokie elementai:

* Skydas: jo viduje pavaizduotas Šv. Jurgio kryžius, virš kurio yra liūtas. Prie kryžiaus yra cukranendrė, kakavos palmė, bananų kekė ir taikos balandis.
* Skydo šonuose stovi du vietiniai kariai.
* Herbo viršūnėje yra baltai raudonas vainikas, virš kurio parodyta kanoja.
* Herbo apačioje parašytas nacionalinis šūkis „*Rerevaka na kalou ka doka na Tui*“ (Bijok Dievo ir gerbk karalių).

**Okeanijos valstybių herbai**

|  |
| --- |
|
Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
 Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
# Vakarinis Fidžio padalinys

| Vakarinis Fidžio padalinys |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** |  Fidžis |
| **Administracinis centras** | Lautoka |
| **Provincijų skaičius** | 3 |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 337 041 |
| **Plotas** | 6 360 km² |
| **Tankumas** (2017) | 53 žm./km² |

**Vakarinis Fidžio padalinys** (*Western Division*) – vienas iš keturių Fidžio padalinių. Šis padalinys skirstomas į tris provincijas – Ba, Nadroga-Nasova ir Ra. Šio padalinio sostinė yra antras pagal dydį šalies miestas Lautoka. Žeme vakarinis padalinys ribojasi su Centriniu padaliniu, o su kitais ribojasi tik jūra.

450 km į pietvakarius nutolęs Konvėjaus rifas (*Ceva-I-Ra*) taip pat priklauso vakariniam padaliniui.

## Šaltiniai

|  |  |
| --- | --- |
| **Fidžio padaliniai** |  |
| Centrinis Fidžio padalinys | Rytinis Fidžio padalinys | Šiaurinis Fidžio padalinys | Vakarinis Fidžio padalinys |
# Valgomoji kolokazija

| *Colocasia esculenta* |
| --- |
|  Valgomoji kolokazija (*Colocasia esculenta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Arekažiedžiai *( Arecidae)* |
| Eilė: | Aroniečiai *( Arales)* |
| Pošeimis: | *Aroideae* *( Aroideae)* |
| Šeima: | Aroniniai *( Araceae)* |
| Gentis: | Kolokazija *( Colocasia)* |
| Rūšis: | Valgomoji kolokazija *( Colocasia esculenta)* |

 |
| Sinonimai |
| * *Arum esculentum*;
* *Caladium esculentum*;
* *Colocasia antiquorum;*
* *Colocasia antiquorum* var. *esculenta*;
* *Colocasia antiquorum* var. *euchlora*
 |

**Valgomoji kolokazija**, **taras** (*Colocasia esculenta*) – aroninių (*Araceae*) šeimos kolokazijų (*Colocasia*) genties augalų rūšis. Tai daugiamečiai žoliniai augalai, kurių ilgi šakniastiebiai galuose suformuoja stiebagumbius. Visas augalas turi pientakių. Lapai stambūs, išaugę iš šakniastiebių, ilgais, iki 1 m ilgio lapkočiais. Žiedynstiebiai paprastai trumpesni už lapkočius.

Diploidinės (2n) taro formos turi 28, 36, 48 chromosomas.

## Stiebagumbiai ir jų panaudojimas

Stiebagumbiai turi akutes kaip ir Lietuvoje gerai žinomų bulvių stiebagumbiai. Stiebagumbio odelė sukamštėja, minkštimas būna baltas, gelsvas, geltonas, oranžinis, rausvas ar net raudonas. Vienas taro augalas užaugina daug stiebagumbių - kelis stambius pagrindinius ir daug smulkių šoninių. Pagrindinis stiebagumbis gali sverti iki 4 kg.

Stiebagumbis turi 18-20 % krakmolo, 0,5 % cukrų, Kiek daugiau nei 3 % baltymų. Taro krakmolo grūdeliai smulkūs, dėl ko tarinis krakmolas vertinamas tekstilės pramonėje, kur jį naudoja audinių apretavimui. Šis krakmolas taip pat naudojamas dietinėje ligonių mityboje.

Visų laukinių ir dalies kultūrinių tarų stiebagumbių audiniai turi adatiškų kalcio oksalato kristalų (rafidų), kurie verdant suyra ir ištirpsta.

Derlingumas - 6-12 tonų stiebagumbių iš hektaro. Daugelio veislių stiebagumbiai auga daugiau kaip metus, kitų veislių - 6-7 mėnesius. Sparčiausiai augančių veislių stiebagumbiai subręsta per 3 mėnesius.

Stiebagumbiai gerai išsilaiko sausai laikomi, gerai atlaiko transportavimą.

## Mityba

Valgomosios kolokazijos (*Colocasia esculenta*) šakniastiebis
Tai vienas anksčiausiai sukultūrintų augalų, plačiai naudojamas tropikų šalių virtuvėse: Polinezijoje, Afrikoje ir kitur.

Šis augalas naudojamas ir Tolimųjų Rytų virtuvėse. Kinijoje jis vadinamas 芋頭 (*yùtǒu*), Kantone – *wutao*, Japonijoje – 里芋 *satoimo*, o Korėjoje – 토란 *toran*. Dažniausiai jis verdamas ar troškinamas, tačiau gali būti ir apkepamas tešloje.

Etioliuotus ūglius augina ir valgo kaip šparago ūglius.
# Kingo apygarda (Vašingtonas)

| Kingo apygarda angl. *King County* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8) ------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** |  Vašingtonas (valstija) |
| **Administracinis centras** | Sietlas |
| **Įkūrimo data** | 1852 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020 m.) | 2 269 675 |
| **Plotas** | 5 980 km² |
| **Tankumas** (2020 m.) | 380 žm./km² |
| **Aukščiausia vieta** | 2426 m Danielis |
|  |
| **Tinklalapis** | www.kingcounty.gov |

**Kingo apygarda** (angl. *King County*) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Vašingtono valstijos vakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Kingo apygardoje gyveno 2 252 305 žmonės. Tai labiausiai apgyvendinta apygarda Vašingtone. Kingo apygardos būstinė įsikūrusi didžiausiame apygardos ir valstijos mieste – Sietle.

## Istorija

Kingo apygarda įkurta 1852 m. iš Tarstono apygardos dalies. Nuo įkūrimo iki 2005 m. apyarda pavadinta tryliktojo JAV viceprezidento Viljamo Kingo (1786–1853) garbei, tačiau 2005 m. apygardos pavadinimo kilmė pakeista ir nuo tada pavadinta pagal Martiną Liuterį Kingą Jaunesnįjį (1929–1968). Kingo jaunesniojo atvaizdas matomas apygardos logotipe ir vėliavoje.

## Geografija

Aukščiausias apygardos taškas – Danielio kalnas
Apygarda įsikūrusi į šiaurę nuo Pirso apygardos, į vakarus nuo Kititaso ir Šelano apygardų, į pietus nuo Snohomišo apygardos ir į rytus nuo Kitsapo apygardos. Apygardos vakarinius krantus skalauja Pjudžet Saundo įlanka. Aukščiausias taškas – Danielio kalnas (2426 m virš jūros lygio).

Remiantis Jungtinių Valstijų gyventojų surašymo biuro duomenimis, apygardos plotas 5980 km2, iš kurių 5480 km2 sudaro žemė ir 490 km2 vanduo. Kingo apygarda beveik du kartus didesnė už Rod Ailandą.

Apygarda turi 760 ežerų ir 4800 km upių ir upelių. Priklauso 2 indėnų rezervatai.

## Gyventojai

2020 m. duomenimis Kingo apygardoje gyveno 58,2 % baltųjų, 6,36 % afroamerikiečių, 18,2 % azijiečių, 5,71 % mišrios rasės, 0,46 % indėnų, 1,17 % kitų rasių ir 9.83 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.

Maždaug du trečdaliai apygardos gyventojų gyvena Sietle ir jo priemiesčiuose.

## Transportas

*Interstate 5* ir *Interstate 90* greitkelių sankirta Sietle
### Pagrindiniai greitkeliai

* Interstate 5
* Interstate 90
* Interstate 405
* U.S. Route 2
* State Route 18
* State Route 99
* State Route 167
* State Route 520
* State Route 522

## Didžiausi miestai

* Sietlas (737 tūkst. gyventojų, 2020 m.)
* Belvju (151)
* Kentas (136)
* Rentonas (106)
* Federal Vėjus (101)
* Kerklandas (92)
* Obernas (87)
* Redmondas (73)
* Samamišas (67)
* Šorlainas (58)
* Bjuerenas (52)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|  |  |
| --- | --- |
| **Vašingtono apygardos** |  |
| Adamsas · Ailandas · Asotinas · Bentonas · Daglasas · Džefersonas · Feris · Franklinas · Garfildas · Grantas · Greis Harboras · Jakima · Kaulicas · Kingas · Kititasas · Kitsapas · Klalamas · Klarkas · Klikitatas · Kolumbija · Linkolnas · Luisas · Meisonas · Okanoganas · Pasifikas · Pirsas · Pond Orėjus · San Chuanas · Skadžitų · Skameinija · Snohomišas · Spokanų · Stivensas · Šelanas · Terstonas · Vatkomas · Vitmanas · Vokajakumas · Vola Vola |
# George Vancouver

| George Vancouver |
| --- |
|  |
| Džordžas Vankuveris (?), XVIII a. pab. nežinomo autoriaus paveikslas |
| Gimė | 1757 m. birželio 22 d. Kings Linas, Norfolkas, Anglija |
| Mirė | 1798 m. gegužės 10 d. (40 metų) Piterhamas, Saris, Anglija |
| Palaidotas (-a) | Piterhamo Šv. Petro bažnyčios šventorius |
|  |
| Veikla | jūrininkas, keliautojas |
| Organizacijos | Karališkasis laivynas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Ramiojo vandenyno pakrančių tyrimus |
|  |
|  **Vikiteka** | George Vancouver |
| Parašas |
|  |

**Džordžas Vankuveris** (*George Vancouver*, 1757 m. birželio 22 d. – 1798 m. gegužės 10 d.) – Jungtinės Karalystės jūrininkas, keliautojas. Tyrinėjo šiaurės rytines Ramiojo vandenyno pakrantes.

Gimė olandų kilmės šeimoje (pavardė kildinama iš *Van Coeverden*, kuri suteikta pagal Kuvordeno miestą). Džordžas Vankuveris būdamas 13 metų įstojo į Karališkąjį laivyną. Dalyvavo 1772–1775 ir 1776–1780 m. Džeimso Kuko kelionėse. Devynerius metus atitarnavęs Vest Indijoje, Džordžas Vankuveris pavestas vadovauti ekspedicijai šiaurės vakarinėmis Šiaurės Amerikos pakrantėmis.

1791 m. balandžio 1 d. laivais *HMS Discovery* ir *HMS Chatham* Džordžo Vankuverio ekspedicija išplaukė iš Anglijos, apiplaukė Gerosios Vilties kyšulį ir pasiekė Australiją, kur ištyrinėjo pietvakarines pakrantes. Toliau kelionė tęsėsi Ramiuoju vandenynu, sustojant Taityje ir Havajuose. 1792 m. balandžio 17 d. Džordžas Vankuveris pasiekė Šiaurės Amerikos pakrantes. Jis išsamiai ištyrinėjo ir pažymėjo Vankuverio salos krantus, Pjudžeto įlanką, Džordžijos sąsiaurį, daugybę smulkių šio regiono salų ir užutėkių. Vasaros pabaigoje Vankuveris apsistojo poste prie Nutkos įlankos, kur tuo metu buvo įsikūrę ispanai (Ispanija buvo sutarusi atiduoti fortą britams).

Kitų metų balandį Džordžas Vankuveris pratęsė pakrantės tyrimus – nuplaukė į šiaurę iki 56°44′ šiaurės platumos ir į pietus žemiau San Luis Obispo. 1794 m. ištyrinėjo Aliaskos pakrantes, Kuko įlanką, darsyk praplaukė pakrantėmis šiauriau San Fransisko įlankos. Apiplaukęs Horno kyšulį, 1795 m. spalio 20 d. Džordžas Vankuveris grįžo Anglijon. Jo tyrimai įrodė, kad Ramusis vandenynas nesusisiekia su Hadsono įlanka.

Grįžęs į Angliją Džordžas Vankuveris įsivėlė į teismus su buvusiais įgulos nariais, ypač Tomu Pitu, kurį palaikė jo pusbrolis, Britanijos ministras pirmininkas Viljamas Pitas jaunesnysis. Būdamas 40-ies, Džordžas Vankuveris mirė.

Džordžo Vankuverio garbei pavadinta Vankuverio sala, Vankuverio miestas Kanadoje, Vankuverio miestas JAV, Vankuverio pusiasalis Vakarų Australijoje, Vankuverio kalnas Aliaskoje ir Kanadoje, Vankuverio kalnas N. Zelandijoje ir kt.

## Bibliografija

* „Discovery kelionė į šiaurės Ramųjį vandenyną ir aplink pasaulį 1790–95 metais“ (*Voyage of Discovery to the North Pacific Ocean and Round the World…1790–95*; išleista po mirties 1798 m., su atlasu)

## Šaltiniai
# San Choakino apygarda

| San Choakino apygarda angl. *San Joaquin County* |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8) ------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** |  Kalifornija |
| **Administracinis centras** | Stoktonas |
| **Įkūrimo data** | 1850 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 789 410 |
| **Plotas** | 3 690 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 214 žm./km² |
| **Aukščiausia vieta** | 1 106 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.sjgov.org |

**San Choakino apygarda** (angl. *San Joaquin County*) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos vakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, San Choakino apygardoje gyveno 789 410 žmonės. San Choakino apygardos būstinė yra įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste – Stoktone. Apygarda įsikūrusi Kalifornijos slėnyje, į rytus nuo San Fransisko įlankos. Nors pagal plotą ji yra viena mažesnių Kalifornijos apygardų, ji yra tankiai apgyvendinta.

## Istorija

San Choakino apygarda buvo viena iš pirmųjų Kalifornijos apygardų, įkurta 1850 m. Apygarda pavadinta pagal San Choakino upę, tekančią pro apygardą.

## Didžiausi miestai

* Stoktonas (291 707 gyv. 2010 m.)
* Treisi (82 922 gyv.)
* Manteka (67 096 gyv.)
* Lodi (62 134 gyv.)
* Latropas (18 023 gyv.)
* Riponas (14 297 gyv.)
* Eskalonas (7 132 gyv.)

## Gyventojai

2020 m. duomenimis San Choakino apygardoje gyveno 30,7 % baltųjų, 15,5 % azijiečių, 6,77 % afroamerikiečių, 4,72 % mišrios rasės, 0,56 % Ramiojo vandenyno salų, 0,47 % kitų rasių ir 41,7 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.

## Šaltiniai

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kalifornijos apygardos** |  |
| Alamida · Alpainas · Amadoras · Bjutas · Del Nortė · El Doradas · Fresnas · Glenas · Humboldtas · Imperialas · Injas · Jolas · Juba · Kalaverasas · Kernas · Kingsas · Kolūza · Kontra Kosta · Lasenas · Leikas · Los Andželas · Madera · Marinas · Mariposa · Mendosinas · Mersedas · Modokas · Monas · Monterėjus · Napa · Nevada · Orindžas · Plaseris · Plumasas · Riversaidas · Sakramentas · San Benitas · San Bernardinas · San Choakinas · San Diegas · San Fransiskas · San Luis Obispas · San Mateo · Santa Barbara · Santa Klara · Santa Kruzas · Sateris · Siera · Siskiju · Solanas · Sonoma · Stanislosas · Šasta · Teheima · Trinitis · Tularis · Tuolamis · Ventūra |
# Leksikografija

**Leksikografija** [*leksika + …grafija*] - mokslo šaka, apimanti žodynų kūrimo praktiką ir teoriją; spausdintų žodynų, žodyninio tipo veikalų visuma. Leksikografija laikytina savarankiška kalbotyros (lingvistikos) mokslo šaka.
Teorinė leksikografija gali būti suprantama kaip leksikologijos sinonimas.

## Funkcijos

1. Žodžių atranka
2. Kiekvieno žodžio lemos parinkimas
3. Žodžių apibrėžimai
4. Apibrėžimų tvarkymas
5. Žodžių tarimo tikslinimas

## Šaltiniai

* Tarptautinių žodžių žodynas, (c) Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985.

## Nuorodos

* Tarptautinis leksikografijos žurnalas Archyvuota kopija 2004-07-24 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**) Euralex Archyvuota kopija 2005-10-23 iš Wayback Machine projekto. Europos leksikografijos asociacija
# Paleosibiriečių kalbos

|  |
| --- |
| Paleosibiriečių kalbos |
| Paplitimas | Rusija, Japonija, JAV, Kanada, Grenlandija |
| Kilmė | *geografinis grupavimas* |
| Klasifikacija | eskimų-aleutų, Jenisiejaus, Čiukčių-kamčiadalų, jukagyrų, nivchių, ainų |

**Paleosibiriečių kalbos** (kitaip *paleoazijiečių kalbos, Senovės Sibiro kalbos*) – keletas izoliuotų kalbų bei kalbų grupių, paplitusių šiaurės ir šiaurės rytų Sibire, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose bei Aliaskoje. Praktiškai visos paleosibiriečių kalbos neskaitlingos, nykstančios.

Paleosibiriečių kalbos nepasiduoda jokiai akivaizdžiai lingvistinei klasifikacijai – tiek jų tarpusavio ryšiai, tiek santykiai su kitomis kalbų grupėmis tėra hipotetiniai. Paleosibiriečių kalbas bandyta jungti į hipotetines na-denė arba denė-Jenisiejaus kalbų grupes, Uralo–Sibiro grupę. Bandyta ieškoti jų ryšių su korėjiečių kalba.

Paleosibiriečių kalboms priklauso:

* eskimų ir aleutų kalbos – šiaurinės Aliaskos, Kanados pakrantės, Grenlandija (pagr. kalbos – grenlandų, jupikų, inuktitutas);
* Jenisiejaus kalbos – vienintelė tebeišlikusi ketų kalba (Turuchansko rajonas, prie Ketės);
* čiukčių ir kamčiadalų kalbos – Čiukčių ir Kamčiatkos pusiasaliuose (pagr. kalbos – čiukčių, koriakų, itelmenų);
* jukagyrų kalba – Kolymos, Indigirkos slėniuose;
* nivchių kalba – Amūro deltoje ir šiaurės Sachaline;
* ainų kalba – Hokaido saloje.

## Šaltiniai
# Aoristas

**Aoristas** (lot. *aoristus*, iš sen. gr. ἀόριστος = *a(h)óristos* 'neapibrėžtas') – vienas iš gramatinių veiksmažodžio laikų, paprastai reiškiantis praeities arba bet kokius netęstinius įvykius.

Aoristas visų pirma siejamas su indoeuropiečių kalbomis. Aoristą manoma buvus vieną iš trijų indoeuropiečių prokalbės gramatinių laikų (drauge su esamuoju ir perfektu).

Aoristas plačiai naudotas senovės graikų kalboje: tiesioginis aoristas buvo naudojamas istorijų pasakojime ir žymėjo nedalomus įvykius, jų seką, apibūdino įvykius, nutikusius prieš pasakojamą istoriją, kartais – nekintančius įvykius, vykstančius bet kuriuo metu. Netiesioginės aoristo formos (subjunktyvas, imperatyvas, optatyvas, bendratis) naudoti specifiniuose kontekstuose, netiesioginėje kalboje, paliepimuose, galiojančiuose neribotam laikui.

Kita kalba, kurioje paplitęs aoristo naudojimas – sanskritas. Tiesa, įvairios aoristo formos plačiausiai sutinkamos Vedų kalboje, kur tebėra išsaugojusios savo prasmines funkcijas, o klasikiniame sanskrite aoristas gana retas, jo prasmė susiliejusi su perfekto arba imperfekto. Sanskrite naudojami 7 aoristo sudarymo būdai (sigmatiniai ir asigmatiniai), be tiesioginės nuosakos, dar sutinkami aoristo injunktyvas ir aoristo optatyvas. Aoristo injunktyvas išreiškia dažniausiai neribotą imperatyvų veiksmą (ypač su draudimais), arba tokį veiksmą, kurio neriboja laiko kategorijos.

Aoristas vartotas slavų kalbose, iki šių dienų išlikęs bulgarų, makedonų ir serbų-kroatų kalbose. Jo reikšmės susipina su paprastuoju būtuoju laiku, bet turi labiau baigtinę reikšmę.

Aoristas išskiriamas kai kuriose Kaukazo kalbose (gruzinų ir kt. kartvelų kalbose, chinalugų, udžių) ir reiškia baigtinį praeities veiksmą, o netiesioginėje nuosakoje – baigtiną veiksmą. Turkų kalboje aoristu vadinamas dažninis laikas.

## Išnašos
# Čiuvašų kalba

|  |
| --- |
| Čiuvašų kalba *Чăваш чĕлхи* |
| Kalbama | Rusija (Čiuvašija, Tatarstanas, Baškirija ir kt.) |
| Kalbančiųjų skaičius | ~1,3 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Altajaus  Tiurkų   Ogūrų    **Čiuvašų** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba |  Čiuvašija |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | cv |
| ISO 639-2 | chv |
| ISO 639-3 | chv |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Čiuvašų kalba** |

**Čiuvašų kalba** – tiurkų kalbų grupei priklausanti kalba, vartojama Pavolgyje gyvenančių čiuvašų. Tai vienintelė išlikusi vakarų tiurkų (ogūrų) kalba. Jai giminingos hunų, bolgarų, chazarų kalbos išnyko po tautų kraustymosi laikotarpio. Čiuvašų kalbą vartoja ~1,3 mln. žmonių, daugiausia gyvenančių Čiuvašijoje, Tatarstane, Baškirijoje, Uljanovsko, Samaros srityse.

Čiuvašų kalba skirstoma į aukštutinę ir žemutinę (Volgos atžvilgiu) tarmes, tačiau jų tarpusavio skirtumai nedideli. Šia kalba leidžiami laikraščiai, vyksta radijo laidos, ji mokoma Čiuvašijos mokyklose.

Dėl priklausymo skirtingai atšakai, čiuvašų kalba nėra lengvai suprantama kitų tiurkų kalbų vartotojams. Seniau netgi buvo manoma, kad čiuvašų kalba yra tiurkizuota finougrų kalba.

Čiuvašų kalba užrašoma kirilicos raidynu, nors senovėje buvo užrašoma tiurkų runų raštu bei arabų raštu.

Dabartinė abėcėlė:
А Ӑ Б В Г Д Е Ё Ӗ Ж З И Й К Л М Н О П Р С Ҫ Т У Ӳ Ф Х Ц Ч Ш Щ Ъ Ы Ь Э Ю Я

Kalba agliutinacinė ir turi daug priesagų. Daiktavardžiai ir būdvardžiai turi 8 linksnius. Veiksmažodžiai turi daug laikų ir nuosakų.

## Nuorodos

* `chv`Duomenys apie kodu „chv“ žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* Эктор Алос-и-Фонт, «Преподавание чувашского языка и проблема языкового поведения родителей», Чувашский государственный институт гуманитарных наук, 2015, Шупашкар.
* Tinklaraštis apie čiuvašų kalbą, jos išsaugojimo politiką
* Об угрозе развала страны в будущем, о съезде ЧНК, и об обращении к президенту