Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Kamčiatkos pusiasalis

Kamčiatkos pusiasalio geografinė padėtis
Kamčiatkos pusiasalis
**Kamčiatkos pusiasalis** (rus. *Полуостров Камчатка*) – pusiasalis Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, apsuptas iš vakarų Ochotsko jūros, o iš rytų – Ramiojo vandenyno ir Beringo jūros. Pusiasalis tęsiasi 1200 km šiaurės ir šiaurės rytų į pietų ir pietryčių kryptimis. Plotas 370 tūkst. km².

## Geografija

Kamčiatkos upės vingiai
Pusiasalis tęsiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius ~1200 km, plotis iki 450 km. Rytinėje pakrantėje gausu įlankų (Kronokų, Kamčiatkos, Korfos), vakarinės pakrantės linija tiesesnė. Centrinė Kamčiatkos dalis kalnuota – lygiagrečiai driekiasi Vidurinis ir Rytinis kalnagūbriai, tarp kurių plyti Vidurio Kamčiatkos lyguma, kuria teka Kamčiatkos upė. Kamčiatkos pusiasalyje stūkso daugiau kaip 160 vulkanų, iš kurių 29 veikiantys. Tarp jų – aukščiausias aktyvus Eurazijos vulkanas Kliučių sopka (4750 m). Gausu terminių ir mineralinių versmių, geizerių.

Klimatas daugiausia vidutinių platumų, musoninis, šiaurėje – žemyninis. Vidutinė vasario mėnesio temperatūra -13 °C, rugpjūčio +12 °C. Kritulių iki 1000 mm per metus. XX a. pab. būta 866 km² ledynų.

Pagrindinės upės – Kamčiatka, Avača, Bolšaja. Nemaža ežerų (Kronokų ežeras ir kt.). Būdingi daugiausia beržų retmiškiai ir spygliuočių miškai, kalnų šlaituose – žemųjų pušų sąžalynai, žemesnėse vietose – pievos. Šiaurėje plyti samanų tundra. Įsteigtas Kronokų rezervatas.

## Gyventojai

Vaizdas į Kamčiatkos Petropavlovsko krantinę
Kamčiatkos pusiasalis su gretimomis teritorijomis įeina į Kamčiatkos kraštą, svarbiausias ir didžiausias miestas – Kamčiatkos Petropavlovskas. Pagrindinės ūkio šakos: žvejyba ir turizmas.

2002 m. gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno ~334 000 gyventojų (rusai – 80,8 %, ukrainiečiai – 5,8 %, koriakai – 2 %)

Dėl pusiasalyje esančio didelio ugnikalnių tankumo ir įvairovės, išskirtinio kraštovaizdžio, taip pat dėl paleoarktinės floros ir retų gyvūnų rūšių gausos 1996 m. ši teritorija įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (Kamčiatkos ugnikalniai).

## Šaltiniai
# Aleutų salos

Aleutų salos
**Aleutų salos** (angl. *Aleutian Islands*) – salynas Ramiojo vandenyno šiaurinėje dalyje, priklausantis JAV, į pietvakarius nuo Aliaskos. Vulkaninės kilmės salos, skiriančios Beringo jūrą nuo Ramiojo vandenyno, driekiasi 1400 km ilgio lanku iš rytų į vakarus. Salų plotas – 17 800 km².

Salyne yra šios salų grupės:

* Lapių. Čia yra trys didžiausios salyno salos – Unimakas (4069 km²), Unalaska (2722 km²), Umnakas (1777 km²)
* Keturių Kalnų
* Andrejanovo
* Žiurkių
* Artimosios. Didžiausia sala – Atu (906 km²)

Salos vulkaninės kilmės, dažnai padengtos sniegu. Yra 25 veikiantys ugnikalniai, aukščiausias – Šišaldino ugnikalnis (2860 m, Unimako s.). Būdingos subarktinės pievos ir kalnų tundra. Peri gausios paukščių kolonijos, yra ruonių gulyklos.

1998 metais gyveno 11 900 gyventojų, dalis jų aleutai. Svarbiausios gyvenvietės – Adakas, Datč Harboras. Yra karinių jūrų ir oro bazių.

## Istorija

Aleutai salose apsigyveno prieš 3000 metų, 1741 metais salose apsilankė rusų keliautojai V. J. Beringas ir A. Čirikovas. Salos iki XVIII a. priklausė Rusijos imperijai, vėliau parduotos JAV kartu su Aliaska. Antrojo pasaulinio karo metu 1942–1943 metais salas buvo okupavusi Japonija.

Spėjama, kad pleistocene salynas sudarė vientisą sausumą, kuria Kamčiatka jungėsi su Aliaska.
Aukščiausi ugnikalniai (abu Unimako saloje) – Šišaldino (2861 m), Isanockio (2465 m).

## Šaltiniai
# Čiukčių kalba

|  |
| --- |
| Čiukčių kalba
лыгъоравэтльан йилйил |
| Kalbama | Čiukčių autonominė apygarda (Rusija) |
| Kalbančiųjų skaičius | 7742 (2002 m. Rusijos surašymo duomenimis) |
| Kilmė | Čiukčių-kamčiadalų
 Šiaurės
  **Čiukčių kalba** |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | mis |
| ISO 639-3 | ckt |

**Čiukčių kalba** (лыгъоравэтлъан йилйил) – paleoazinei kalbų grupei priklausanti kalba, kalbama čiukčių labiausiai į rytus nutolusioje Sibiro dalyje, daugiausia Čiukčių autonominėje apygardoje. Pagal 2002 m. Rusijos gyventojų surašymą, tik 7 700 čiukčiai iš 15 700 kalba čiukčių kalba. Ši kalba gimininga koriakų kalbai. Čiukčių kalba priklauso agliutinacinių kalbų tipui, tačiau šiai kalbai būdinga ir inkorporacija.

## Rašyba

Iki 1931 m., Čiukčių kalba neturėjo oficialaus rašto. Jį tais metais lotyniškais rašmenimis atvaizdavo Vladimiras Bogorazas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Ā ā | B b | C c | D d | Е е | Ē ē | Ә ә |
| Ә̄ ә̄ | F f | G g | H h | I i | Ī ī | J j | K k |
| L l | M m | N n | Ŋ ŋ | O o | Ō ō | P p | Q q |
| R r | S s | T t | U u | Ū ū | V v | W w | Z z |
| Ь ь |

1937 m., alfabetas buvo perteiktas kirilica, kuri ir dabar naudojama čiukčių kalboje.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж |
| З з | И и | Й й | К к | Ӄ ӄ | Л л | Ԓ ԓ | М м |
| Н н | Ӈ ӈ | О о | П п | Р р | С с | Т т | У у |
| Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ | Ы ы |
| Ь ь | Э э | Ю ю | Я я | ʼ |

## Nuorodos

* `ckt`Duomenys apie kodu „ckt“ žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* Čiukčių tinklalapis Archyvuota kopija 2005-10-25 iš Wayback Machine projekto.
# Centrinių valstybių sąjunga

|  |
| --- |
| Centrinių valstybių sąjunga |
|
Centrinių valstybių sąjunga 1915 m. |
| Tipas | Karinė sąjunga |
| Įkurta | 1914 m. rugpjūčio 1 d. (1914-08-01) |
| Panaikinta | 1918 m. lapkričio 11 d. (1918-11-11) |
| Narystė |  Vokietijos imperija  Austrija-Vengrija  Osmanų imperija  Bulgarija |

**Centrinių valstybių sąjunga** (vok. *Mittelmächte*, veng. *Központi hatalmak*, turk. *İttifak Devletleri*, bulg. *Централни сили*) – Pirmojo pasaulinio karo metu susiformavusi Trilypės sąjungos dalyvių sąjunga prieš Antantės bloko valstybes (Rusija, Prancūzija ir Jungtinė Karalystė) ir jų sąjungininkes. Trilypė sąjunga buvo sudaryta 1879-1882 metais tarp Vokietijos, Austrijos-Vengrijos ir Italijos. Pastaroji iš Sąjungos pasitraukė 1902 metais, o pasauliniame kare nuo 1915 metų palaikė Antantės pusę. Karo metu suformavusią Centrinių valstybių sąjungą nuo 1914 m. rugpjūčio sudarė Vokietijos imperija bei Austrija-Vengrija, spalio 29 d. prisijungė Osmanų imperija, o 1915 m. spalio 14 d. – Bulgarija. Pavadinta centrinėmis valstybėmis, nes šios valstybės išsidėsčiusios per vidurį tarp Rusijos rytuose bei Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės vakaruose.

## Taip pat skaitykite

* Trilypė Sąjunga
# Archive.today

Platformos emblema
**Archive.today** – interneto archyvavimo platforma, įkurta 2012 m. ir archyvuojanti interneto tinklalapių turinį. Archyvavimas atliekamas dviem formomis:

* išsaugant originalų tinklalapio turinį su jo žodiniu turiniu ir nuorodomis;
* išsaugant tinklalapio ekrano vaizdą.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
# Interneto robotas

**Interneto robotas** – specializuota programa, imituojanti internete įprastine naršykle dirbantį žmogų. Roboto tikslai gali būti įvairūs. Paprasčiausiu atveju jis kaupia tinklalapyje esančius raktažodžių sąrašus, kurie vėliau panaudojami reikiamo tinklalapio paieškai (Google, Altavista ir daugelis kitų). Mažiau draugiškai nusiteikę robotai renka tinklalapiuose pasitaikančius elektroninio pašto adresus, kuriais paskui siuntinėjamas Elektroninės šiukšlės. Toks robotas atpažįsta tinklalapyje esančias nuorodas ir jomis seka į vis naujus ir naujus puslapius. Specialiems tikslams (tarkim, kai kurioms bioinformatikos sritims) kuriami ir sudėtingesni robotai, gebantys užpildyti žmonėms skirtus tinklalapio formuliarus, perskaityti serverio atsakymą, atrinkti reikiamus jo fragmentus, pateikti juos kitiems formuliarams, patys spręsti apie vieno ar kito puslapio aplankymo būtinybę ir pan. Daugelis interneto svetainių turi ir robotams skirtą puslapį (dažniausiai *robots.txt*), padedantį jiems orientuotis.

Jei serveris robotų nepageidauja, jis paprastai atskiria juos nuo žmonių liepdamas atpažinti paveiksliuke rodomas įvairiai „išvartytas“, nevienodo dydžio raides. Pašto adresai neretai apsaugomi juos perrašant taip, jog atpažintų ir suprasti galėtų tik žmogus (user@server.com -> user AT server DOT com) ar maskuojami įvairiomis JavaScript gudrybėmis, nors prieš sudėtingesnes programas tai nepadeda. Radikali priemonė yra tinklalapyje pateikti ne adresą, o tiesiog teksto lauką, kuriame surenkamą žinutę tinklalapio serveris persiunčia pačiame tinklalapyje nenurodytu adresu.

Interneto robotai yra kompiuterinės programos. Jie nėra paprastai žodžiu *robotas* nusakomos mašinos.

## Nuorodos

* – Dokumentacija apie robotams skirtą svetainės puslapį
* – Google siūlo pasikviesti robotus į jūsų tinklalapį.
* Dar žr. Botas (programa)
* Stalkerio algoritmas
# DOS

**DOS** (angl. *Disk Operating System*) – grupė operacinių sistemų, sukurtų CP/M (angl. *Control Program for Microcomputers*) pagrindu. Šios operacinės sistemos susideda iš paprasto funkcijų rinkinio, abstrahuojančio kompiuterio aparatinę įrangą (visų pirma, pasiekiamų per pertraukimą 21H), paprastos failų sistemos (FAT) ir komandinio interpretatoriaus (*command.com*).

Pirmoji iš šių sistemų, sukurta Digital Research firmoje 1974 m., buvo itin minimalistinė, vėlesnės sistemos (pradedant MS-DOS 2.0) ėmė įgyti kai kurių UNIX bruožų, pvz., katalogų struktūras, komandines kalbas. Kai kurios išvystytos *DOS* sistemų versijos turi ir procesų valdymo (Concurent DOS) bei darbo tinkle galimybes (pvz., OpenDOS ir PTS-DOS).

Maždaug iki 1990 m. *DOS* buvo populiariausia operacinių sistemų rūšis. Vėliau *DOS* tipo sistemos buvo naudojamos specializuotuose kompiuteriuose. MS-DOS buvo senesnių Windows operacinių sistemų versijų dalis.

Tarp žinomesnių *DOS* tipo sistemų yra šios:

* CP-M
* MS-DOS
* DR-DOS
* IBM PC DOS
* FreeDOS
* PTS DOS
* Concurent DOS
# Okeanografija

1911 m. datuojama vandenynų srovių cirkuliavimą vaizduojanti iliustracija.
**Okeanografija** (iš sen. gr. ὠκεανός – 'aplink Žemę tekanti upė' + γράφω – 'rašau') arba **okeanologija** (gr. ὠκεανός + λόγος – 'žodis, sąvoka, mokslas') – žemės mokslų, tiriančių jūrų ir vandenynų fizikinius, cheminius, biologinius ir geologinius procesus, kompleksas. Okeanografijos tyrimų objektai gali būti nuo plokščių tektonikos ir vandenynų srovių iki jūros organizmų. Ši mokslo šaka jungia biologijos, fizikos, geologijos, chemijos ir meteorologijos žinias. Vandenynų tyrimai yra glaudžiai susiję su klimato kaitos tyrimais, yra reikšmingai prisidėję prie klimato tyrimų.

Okeanografija skirstoma į šias šakas:

* Jūros fizika, tirianti vandenyno fizikines savybes, tokias kaip temperatūrą, druskingumą, vandens masių maišymąsi, bangas, potvynius ir sroves.
* Jūrų biologija, tirianti vandenynų gyvybės formas ir jų ekologinę sąveiką.
* Jūrų geologija, tirianti vandenyno dugno procesus, ypač susijusius su plokščių tektonika.
* Jūros chemija, tirianti vandenyno chemiją ir jo cheminę sąveiką su atmosfera.

Kartais prie okeanografijos priskiriama ir jūrų inžinerija – jūrose ir vandenynuose naudojamų konstrukcijų ir transporto priemonių (naftos platformų, laivų, uostų infrastruktūros) technologijų kūrimu.

Lietuvoje plėtojami Baltijos jūros ir Kuršių marių tyrimai.

## Taip pat skaitykite

* Jūreivystė
* Jūros lygis
* Vandenynų rūgštėjimas

## Šaltiniai
# Topografija

Topografinė nuotrauka
**Topografija** (gr. topos – vieta, vietovė + *graphο* – rašau) – geodezijos šaka, taikomasis mokslas, kuriantis Žemės paviršiaus matavimo būdus, jo vaizdavimo topografiniuose žemėlapiuose arba planuose (plokštumoje) metodus. Papildomai naudojami antžeminiai metodai (menzulinė ir fototeodolitinė nuotraukos).

## Istorija

Pirmąjį topografinį Bavarijos žemėlapį masteliu 1:45000 sudarė Filipas Apianas XVI a. viduryje.

Lietuvoje topografiniai darbai pradėti XVI a. per Valakų reformą. 1795–1800 m. parengtas 1:33300 mastelio Suvalkijos žemėlapis. Vadovaujant K. Teneriui, 1816–1820 m. padaryta Lietuvos 1:21000 mastelio topografinė nuotrauka. Topografiniai darbai suaktyvėjo 1924 m., įstojus Lietuvai į Baltijos geodezinę komisiją; jiems vadovavo J. Kriščiūnas ir M. Ratautas. Iki 1940 m. sudaryti 1:100000 ir 1:25000 mastelio Lietuvos žemėlapiai.

## Literatūra

* Lietuvos topografijos istorija
* Kontvainas R. Topografija. Mokymo priemonė geografijos specialybės studentams. V., 2007. 112 p. (14 sp. l).
# Gaspard Monge

| Gaspard Monge |
| --- |
|  |
| Gimė | 1746 m. gegužės 9 d. Bonas, Kot d'Oras, Prancūzija |
| Mirė | 1818 m. liepos 28 d. (72 metai) Paryžius, Prancūzija |
| Tautybė | prancūzas |
|  |
| Sritis | matematika, inžinerija |
|  |
| Žinomas (-a) už | braižomoji geometrija |
| Parašas |
|  |

**Gasparas Monžas** (pranc. *Gaspard Monge*; 1746 m. gegužės 9 d. – 1818 m. liepos 28 d.) – prancūzų matematikas. Žinomas už braižomosios geometrijos metodų išdėstymą ir susisteminimą.

## Šaltiniai
# Amerigas Vespučis

| Amerigas Vespučis |
| --- |
|  |
| Amerigas Vespučis |
| Gimė | 1454 m. kovo 9 d. Florencija, Florencijos respublika |
| Mirė | 1512 m. vasario 22 d. (57 metai) Sevilija, Ispanijos Karūna |
|  |
| Veikla | italų jūrininkas ir geografas, kurio vardu pavadinta Amerika. |
|  |
|  **Vikiteka** | Amerigas Vespučis |

**Amerigas Vespučis** (*Amerigo Vespucci*; 1454 m. kovo 9 d. – 1512 m. vasario 22 d.) – italų jūrininkas ir geografas, kurio vardu pavadinta Amerika. Tarnaudamas Ispanijos, o vėliau Portugalijos ir vėl Ispanijos karaliui atliko 4 keliones į Naująjį Pasaulį.

## Kelionės

Amerigo Vespučis, manoma, atrado Amazonės upės žiotis. Praplaukęs valtimis 100 km upe jis taip ir nesugebėjo išsilaipinti, nes krantai buvo apaugę tankiu mišku. Judėti į pietryčius buvo labai sunku dėl stiprios priešpriešinės srovės. Taip jie atrado Gvianos srovę. Viso Vespučis atrado 1200 km šiaurės rytinės Pietų Amerikos pakrantės. Grįžtant Vespučis išsilaipino Trinidade, vėliau susijungė su Ochedos laivais. Jie kartu plaukė palei vakarinę Perlų jūros pakrantę ir atrado rytinę Karibų Andų dalį, dalyvavo kariniuose susirėmimuose su nesvetingais indėnais, atrado Kiurasao ir Arubos salas – labiausiai į vakarus nutolusias Mažųjų Antilų salas. Įlanką į vakarus Ocheda pavadino Venesuela, („Mažoji Venecija“). Vėliau šis pavadinimas prigijo visai pietų pakrantei iki Orinoko deltos.

Pirmasis aprašė Pietų Amerikos šalis (Braziliją ir Venesuelą) ir sudarė jų žemėlapį [abejotina]. Tie jo aprašymai buvo išspausdinti įvairiomis kalbomis, sukėlė didelį susidomėjimą ir Amerigo Vespučio vardas labai išgarsėjo. 1510 m. Kelne buvo išleistas žemėlapis, pavadintas *Terra America*. Netrukus ir kituose gaubliuose bei žemėlapiuose imta Pietų Ameriką vadinti tuo vardu. Vėliau garsus kartografas Merkatorius išplėtė šį terminą, apimdamas juo ir Šiaurės Ameriką.

## Šaltiniai
# Giroskopas

Giroskopo veikimas
Giroskopo precesija
Paminklas vilkeliui Hagoje
**Giroskopas** – prietaisas, skirtas sukimuisi surasti. Bendru atveju tai yra bet koks greitai besisukantis kietas kūnas, kurio ašis gali erdvėje keisti savo kryptį. Visi reiškiniai susiję su greitu giroskopo sukimusi vadinami giroskopiniais. Giroskopas yra skridinys, kurio ašies kryptis laisvai kinta. Žaislinis giroskopas yra paprasto giroskopo modelis. Įsuktas giroskopas priešinasi tokioms jėgoms kaip sunkis, kurie veikia jo ašį, ir stengiasi išlaikyti pusiausvyrą. Giroskopinis kompasas turi giroskopą, kurio ašis, ją įsukus, nukrypsta šiaurės kryptimi.

Didžiausią vertę moksle ir technikoje turi simetriniai giroskopai, kurie turi sukimosi simetriją ašies atžvilgiu. Ta ašis vadinama geometrine arba giroskopo figūrine ašimi. Simetrinio giroskopo teorija paprastesnė ir svarbesnė negu nesimetrinio giroskopo. Paprastai vienas giroskopo ašies taškų yra įtvirtintas – giroskopo atramos taškas: giroskopo figūros ašies taškas O, kurios atžvilgiu nagrinėjamas giroskopo sukimasis. Bendru atveju giroskopo judėjimas susideda iš atramos taško O judėjimo ir sukimosi apie momentinę ašį, einančią per tą tašką O (pvz., vilkelis – giroskopas su judančiu atramos tašku).

Pagrindiniu teorijoje laikomas giroskopas, kurio atramos taškas nejuda, tap pat tiriami giroskopai su judančiu atramos tašku. Kad giroskopo ašis galėtų laisvai suktis erdvėje, giroskopas įstatomas kardaninėje pakaboje. Giroskopo smagračio sukimosi ašis AA, vidurio žiedo sukimosi ašis BB ir išorinio žiedo sukimosi ašis DD kertasi taške, vadinamame kardaninės B pakabos centru (AA ⊥ BB), o (BB ⊥ DD). Toks giroskopas turi tris laisvės laipsnius ir gali laisvai suktis apie kardaninės pakabos centrą. Jeigu D kardaninės pakabos centras arba atramos taškas sutampa su giroskopo masių centru, tai toks giroskopas vadinamas pusiausvyruoju. Pagal Oilerio teoremą, giroskopo judėjimą nejudančio atramos taško O atžvilgiu galima įsivaizduoti kaip sukimąsi apie neorientuotą ašį, einančią per šį tašką.
# Mars Express

Mars Express misija
**Mars Express** – Marso tyrimo misija, vadovaujama Europos Kosmoso Agentūros (ESA). Ši misija pavadinta „Express“, nes erdvėlaiviui nuskrieti iki Marso reikėjo labai mažai laiko, dėl to, kad Marsas tuo metu buvo arčiausiai Žemės per paskutinius 60 000 metų. Taip pat „Express“ reiškia didelį greitį ir efektyvumą.

„Mars Express“ sudaro dvi dalys – dirbtinis Marso palydovas „Mars Express Orbiter“ ir nusileidimo aparatas „Beagle 2“, turėjęs tirti Marso paviršių, bet ryšys su juo buvo prarastas.

„Mars Express“ principu yra sukurti ir kiti du ESA zondai – „Rosetta“ ir „Venus Express“.
# Rubidis

| Rubidis (Rb)
  |
| --- |
|  |
| Periodinė grupė |
Šarminis metalas
 |
| Atomo numeris | 37
  |
| Išvaizda |
?  |
| Atomo savybės
  |
| Atominė masė (Molinė masė) |
85,4678(3) а.m.v. (g/mol)
 |
| Atomo spindulys |
248 pm
 |
| Jonizacijos energija (pirmas elektronas) |
403 kJ/mol (eV)
 |
| Elektronų konfigūracija | [Kr] 5s1 |
| Cheminės savybės
  |
| Kovalentinis spindulys |
216 pm
 |
| Jono spindulys |
? pm
 |
| Elektroneigiamumas |
0,82 (pagal Polingą)
 |
| Elektrodo potencialas |
?
 |
| Oksidacijos laipsniai |
?
 |
| Termodinaminės savybės
  |
| Tankis |
1,532 g/cm³ |
| Šiluminė talpa |
? J/(K·mol)
 |
| Šiluminis laidumas |
58,2 W/(m·K)
 |
| Lydymosi temperatūra |
312,63 K
 |
| Lydymosi šiluma |
2,34 kJ/mol
 |
| Virimo temperatūra |
961 K
 |
| Garavimo šiluma |
69,2 kJ/mol
 |
| Molinis tūris |
55,79 cm³/mol
 |
| Kristalinė gardelė
  |
| Kristalinė gardelė |
?
 |
| Gardelės periodas |
? Å
 |

**Rubidis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Rb**, eilės numeris 37.

Tai sidabriniai baltas šarminis metalas, šviežiame pjūvyje turintis metalinį blizgesį. Vakuume ar inertinių dujų atmosferoje išsaugo metalinį blizgesį ir išvaizda nesiskiria nuo kitų metalų. Rubidžio tankis 1,532 (20 °C) ir 1,475 (39 °C). Šaldomas jis kristalizuojasi. Atominis skersmuo – 2,48 Å, joninis skersmuo – Rb+ 1,49 Å.

Lydymosi temperatūra 39 °C, virimo temperatūra 696 °C. Kambario temperatūroje rubidis gana lakus. Tūrio pasikeitimas lydantis – +2,5 %. Rubidis gerai nudažo liepsną žydrai raudona spalva. Visuose junginiuose rubidis yra vienvalentis. Kaip ir kiti šarminiai metalai patekęs į orą užsiliepsnoja.

## Pavadinimo kilmė

Rubidžiui yra būdingos dvi raudonos spektro linijos, todėl jis atitinkamai ir pavadintas: graikų kalba *rubidus* reiškia tamsiai raudoną. Pagal spektro spalvą taip pat pavadintas cezis.
# Pulsaras

Pulsaras Krabo ūke.
Scheminis pulsaro atvaizdas. Centrinėje srityje yra neutroninė žvaigždė, kreivės rodo magnetinio lauko linijas ir kyšantys „spinduliai“ atvaizduoja sukimosi emisijos išmetamą medžiagą..
**Pulsaras** – besisukanti neutroninė žvaigždė, kuri skleidžia elektromagnetinę spinduliuotę radijo bangų, šviesos, rentgeno ir gama spindulių pavidalu. Spinduliavimo periodas kinta nuo 1,5 ms iki 8,5 s.

Pulsarai spinduliuoja statmenai jų paviršiui pluoštu, panašiu į siaurą kūgį iš magnetinių polių sričių. Dėl šios priežasties ir pulsaro sukimosi apie ašį, kuri dažniausiai nesutampa su magnetine ašimį, spinduliavimas registruojamas kaip trumpi impulsai ir tik tada, kai spinduliavimo pluoštas atsisuka į Žemę. Dėl šio efekto ir kilo tokio tipo neutroninių žvaigždžių pavadinimas.

Pirmą kartą pulsarą aptikto Jocelyn Bell Burnell ir Antony Hewish 1967 m. Hewish už šį atradimą bei kitus darbus 1974 metais buvo apdovanotas Nobelio fizikos premija.

## Tipai

Yra sukurtos kelios hipotezės, tačiau tvirtai pulsarų spinduliavimo kilmė nėra paaiškinta iki šiol.

Pagal tai, iš kur gaunama energija spinduliavimui, pulsarai skiriami į tris tipus:

* Radijo pulsarai, spinduliuojantys sekundžių trukmės impulsus, yra pavienės neutroninės žvaigždės, susidariusios po didelės masės supernovos sprogimo. Jie spinduliuoja sukimosi aplink ašį (kinetinę) energiją (dėl to sukimosi periodas ilgėja).
* Rentgeniniai pulsarai yra glaudžiųjų dvinarių žvaigždžių nariai, spinduliuojantys rentgeno spindulius dėl normalios žvaigždės medžiagos akrecijos į neutroninę žvaigždę.
* Magnetarai yra neutroninės žvaigždės su ypač stipriu magnetiniu lauku.

## Įvairūs pulsarai

* Greičiausias žinomas pulsaras yra PSR 1937 + 214, jis apsisuka 642 kartus per sekundę.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie pulsarus **(**rus.**)**
# Kornvalis

| Kornvalis *Cornwall* |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** |  Anglija |
| **Regionas** | Pietvakarių Anglija |
| **Administracinis centras** | Truras |
| **Rajonų skaičius** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 570 305 |
| **Plotas** | 3 546 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 161 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kornvalis |

**Kornvalis** (korn. *Kernow*, angl. *Cornwall*) – grafystė Jungtinėje Karalystėje, pietvakarių Anglijoje. Sostinė ir vienintelis didmiesčio statusą turintis – Truras.

Skirtingai nuo Velso ar Škotijos formali grafystės unija su Anglija niekada nebuvo įforminta, todėl juridiškai Kornvalis išlieka nepriklausoma grafystė net neįeinanti į Didžiosios Britanijos sudėtį. Faktiškai Kornvalis yra Anglijos dalis nuo XII amžiaus, kai paskutiniai nepriklausomi grafai buvo anglų sutriuškinti.

Šv. Mykolo kalno vienuolynas
Bodmino dykros
Senieji Kornvalio gyventojai kalbėjo kornų kalba, šiuo metu kalba yra gaivinama, bet 99,8 % šiuolaikinio Kornvalio gyventojų temoka angliškai.

Viduramžiais Kornvalis buvo svarbus alavo kalnakasybos centras, tačiau šiuo metu ši pramonės šaka bankrutavo. 2006 m. Kornvalio kasyklų kraštovaizdis įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Kornvalis – viena skurdžiausių (pagal atlyginimus ir BVP vienam gyventojui) Jungtinės Karalystės dalių.

Geografiškai Korvalio grafystė sudaro Kornvalio pusiasalį – Didžiosios Britanijos salos dalį, išsišovusią ~150 km tarp Lamanšo sąsiaurio ir Bristolio įlankos. Būdingi statūs, uolingi, įlankų išraižyti krantai. Vyrauja kalvotos lygumos ir iki 621 m iškylantys plokščiakalniai. Vakaruose pusiasalis užsibaigia Žemės Krašto kyšuliu, už kurio toliau išsibarsčiusios Silio salos. Būdingi kultūriniai kraštovaizdžiai, plačialapių miškai, viržynės.

## Šaltiniai