Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Vėžio atogrąža

Vėžio atogrąža
 Žemė Šiaurės pusrutulio vasaros saulėgrįžos (apie birželio 21 d.) taške. Saulės spinduliai krenta statmenai į Vėžio atogrąžos lygiagretę
**Vėžio atogrąža** arba **Šiaurės atogrąža** – lygiagretė Šiaurės pusrutulyje, žyminti ribą, kurioje vasaros saulėgrįžos metu Saulė pasiekia zenitą. Vėžio atogrąža yra 23° 26′ 22″ į šiaurę nuo pusiaujo; jos atitikmuo Pietų pusrutulyje – Ožiaragio atogrąža. Tarp šių dviejų atogrąžų esanti zona vadinama tropikais.

Pavadinimas kilo nuo to, kad senovėje Saulė vasaros saulėgrįžos metu patekdavo į Vėžio žvaigždyną. Dabar per vasaros saulėgrįžą ji patenka į Tauro žvaigždyną.

Vėžio atogrąža kerta šias valstybes: Alžyras, Nigeris, Libija, Egiptas, Saudo Arabija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Omanas, Indija, Bangladešas, Mianmaras, Kinija, Taivanas, Meksika, Bahamai, Vakarų Sachara, Mauritanija, Malis.
# Arabijos pusiasalis

|  |
| --- |
| Arabijos pusiasalis |
|  |
| Plotas | 3 237 500 km² |
| Gyventojų | 86 222 000 |
| Tankumas | 26,6 žm./km² |
| Valstybės |  Bahreinas  Irakas  Jordanija  Kuveitas  Omanas  Kataras  Saudo Arabija  Jungtiniai Arabų Emyratai  Jemenas |

Nuotrauka iš kosmoso.
**Arabijos pusiasalis** (arab. شبه الجزيرة العربية = *šibh al-jazīrat al-ʻarabīya*) – pusiasalis pietvakarių Azijoje, yra tarp Rytų Afrikos ir Indijos. Tai didžiausias pusiasalis pasaulyje, jo plotas siekia 3 237 500 km². Daugiau nei pusę jo teritorijos užima Saudo Arabija. Kitos valstybės: Jemenas, Omanas, Kuveitas, Kataras, Jungtiniai Arabų Emyratai, dalis Irako ir Jordanijos. Pusiasalį iš vakarų skalauja Raudonoji jūra, iš pietų – Adeno įlanka ir Arabijos jūra, iš rytų – Omano ir Persijos įlankos. Šiaurinė pusiasalio riba dažniausiai vedama 30° p. pl. lygiagrete.

Kranto linija raižyta nedaug, krantai žemi. Būdingas lygumų ir plynaukščių reljefas, pietuose, vakaruose ir rytuose pereinantis į kalnus (aukštis iki 3600 m). Pagal Raudonosios jūros ir Persijos įlankos pakrantes driekiasi Tichamos ir El Hasos žemumos. Persijos įlankos pakrantė žymi didžiausiais pasaulyje naftos ir gamtinių dujų telkiniais.

Klimatas tropinis, sausas, šiaurėje vietomis subtropinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo 7 iki 24 °C, liepą visur siekia apie 30 °C. Kritulių per metus iškrenta nuo 50-100 mm lygumose iki 500 mm kalnuose. Pastovių upių nėra, tėra po liūčių susidarančių tėkmių vagos (vadžiai). Beveik visą teritoriją užima smėlio ir akmeningosios dykumos (Rub el Halis, Dechna, Didysis Nefudas, Mažasis Nefudas), vietomis yra pusdykumių. Kalnuose yra savanų ir retmiškių sričių. Oazių tinklas retas.

Arabijos pusiasalis žymus kaip islamo tėvynė. Visos pusiasalyje esančios valstybės yra islamiškos, čia yra du švenčiausi musulmonų miestai – Meka ir Medina.

## Šaltiniai
# Taivanas (sala)

Palydovinis salos vaizdas.
**Taivanas** (supaprastinta kinų k.: 台湾, tradicine kinų k.: 臺灣, pinjinu: Táiwān), dar vadinamas **Formosa**, – didžiausia Kinijos Respublikai (Taivanui) priklausanti sala. Salos plotas yra 35 980 km², 2012 m. čia gyveno 23,26 mln., arba 99% visų Taivano (Kinijos) gyventojų. Salos ilgis – 394 km, plotis – 144 km.

Taivaną nuo pietrytinių Kinijos LR administruojamų krantų skiria Taivano sąsiauris, kurio plotis svyruoja nuo 130 km iki 220 km. Sąsiauris išsidėstęs ant kontinentinio šelfo, yra gan seklus – gylis neviršija 100 m, tad ledynmečiais ledo tiltu sujungdavo Taivano salą su žemynine Kinijos dalimi.

Pietuose salą nuo Filipinams priklausančios Lusono salos skiria 250 km pločio Lusono sąsiauris. Salos pietvakarinius krantus skalauja Pietų Kinijos jūra, šiaurinius – Rytų Kinijos jūra, rytuose – Filipinų jūra. Niušano sala – mažiausiu atstumu nuo Taivano nutolusi Kinijos LR administruojama sala (apie 200 km). Dar mažesnis atstumas nuo Japonijai priklausančios Jonagunio salos – 108 km.

Taivano sala susiformavo prieš 4–5 mln. metų Eurazijos ir Filipinų plokščių sandūroje. Sala išlieka seismiškai labai aktyvi. Paskutinis stipriausias žemės drebėjimas vyko 1999 m. rugsėjo 21 d. ir pražudė 2400 žmonių saloje.

## Gamtinė įvairovė

Saloje sutinkama 674 papartūnų, 4596 magnolijūnų ir 34 plikasėklių rūšys.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite

* Taivano geografija
# Malajų salynas

Malajų salynas
**Malajų salynas** – didžiausias pasaulyje, užimantis apie 2 milijonų km² plotą. Jis yra tarp Eurazijos ir Australijos, abipus pusiaujo. Iš vienos pusės salyną skalauja Indijos vandenynas, iš kitos – Ramusis vandenynas.

Malajų salyną sudaro apie 20 000 salų, iš kurių didžiausios – Sundos salos, Filipinų salos, Molukų salos ir kt.

Šiuo metu salynas priklauso Brunėjui, Filipinams, Indonezijai, Malaizijai, Singapūrui ir Rytų Timorui.

## Taip pat skaitykite

* Malajų salyno istorija

## Nuorodos

* Malajų salynas Britanikos enciklopedijoje Archyvuota kopija 2008-04-17 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
# Malakos sąsiauris

Malakos sąsiauris
**Malakos sąsiauris** (malaj. *Selat Melaka*, indonez. *Selat Malaka*) – sąsiauris Pietryčių Azijoje, tarp Malakos pusiasalio ir Sumatros salos. Kartu su Singapūro sąsiauriu jungia Andamanų ir Pietų Kinijos jūras. Ilgis 937 km, plotis 15–450 km, gylis farvateryje iki 12 m.

Malakos sąsiauris turi strateginę prekybinę reikšmę jau nuo seniausių laikų. Jis jungia Ramųjį ir Indijos vandenynus. Juo keliaudavo arabų, kinų, indų, malajų pirkliai. Sąsiaurį kontroliuoti siekė arabai, portugalai, olandai, anglai. Dabar tai svarbus laivybinis kelias tarp Vakarų šalių ir Rytų Azijos. Per metus sąsiauriu praplaukia ~50 tūkst. laivų, pergabenama ketvirtadalis pasaulio naftos.

Malakos sąsiauryje išplitęs piratavimas. 2000 m. buvo užpulta 220 laivų. 2003 m. trečdalis piratavimo atvejų pasaulyje įvyko Malakos sąsiauryje. 2004 m. pradėtas patruliavimas sąsiauryje piratavimo mastus sumažino.

## Šaltiniai
# Kongo baseinas

Kongo upės baseinas, kurio centrinę dalį sudaro geologinis Kongo baseinas
**Kongo baseinas** arba **Kongo dubuma** – tektoninė dubuma Centrinėje Afrikoje, sudaro Afrikos platformos sineklizę. Baseinas apsuptas stačiašlaičių plynaukščių ir plokščiakalnių. Įdubos skersmuo ~1000 km, būdingas aukštis – 300–500 m. Susidarė prekambro laikotarpiu, užpildyta storu nuosėdinių uolienų (smiltainio, molingų skalūnų, molio, smėlio) sluoksniu. Kristalinis pamatas vietomis yra didesniame nei 3000 m gylyje.

Kongo baseino paviršių sudaro lygumos, pakraščiuose kylančios į plynaukštes ir aukštumas. Didelę dalį teritorijos dengia Kongo džiunglės. Kongo baseinu teka Kongo upė su gausiais savo intakais.

## Šaltiniai
# Rytų Afrikos plokščiakalnis

**Rytų Afrikos plokščiakalnis** – didelis plokščiakalnis rytinėje Afrikos dalyje, smarkiai išraižytas Rytų Afrikos riftinių slėnių bei vulkaninių kūgių (Kilimandžaras, Kenija). Būdingas aukštis – 1000–1500 m. Tektoniniuose lūžuose gausu ežerų (Afrikos didieji ežerai, Natrono, Rukvos ir kt.). Plokščiakalnyje yra akmens anglių, fliuorito, polimetalų ir retųjų metalų rūdų, brangakmenių, deimantų telkinių.

Didžiąją dalį paviršiaus užima savanos.
# Ožiaragio atogrąža

Ožiaragio atogrąža
**Ožiaragio atogrąža** arba **Pietų atogrąža** – lygiagretė Pietų pusrutulyje, žyminti ribą, kurioje žiemos saulėgrįžos metu Saulė pasiekia zenitą. Ožiaragio atogrąža yra 23° 26′ 22″ į pietus nuo pusiaujo; jos atitikmuo Šiaurės pusrutulyje – Vėžio atogrąža. Tarp šių dviejų atogrąžų esanti zona vadinama tropikais.

Pavadinimas kilo nuo to, kad prieš 2000 m. Saulė žiemos saulėgrįžos metu patekdavo į Ožiaragio žvaigždyną. Dabar per žiemos saulėgrįžą ji patenka į Šaulio žvaigždyną.

Ožiaragio atogrąža kerta šias valstybes: Australija, Madagaskaras, Mozambikas, PAR, Botsvana, Namibija, Brazilija, Paragvajus, Argentina, Čilė.

## Taip pat skaitykite

* Ožiaragio atogrąža (romanas)
# Arkties vandenynas

Arkties vandenynasVikižodynas
**Arkties vandenynas** – mažiausias žemės vandenynas. Plyti aplink Šiaurės ašigalį, į šiaurę nuo Eurazijos ir Šiaurės Amerikos. Jungiasi su Ramiuoju vandenynu Beringo sąsiauriu, su Atlanto vandenynu tarp Grenlandijos ir Skandinavijos.

Arkties vandenynas apima didelius plotus aplink šiaurės ašigalį ir pasižymi atšiauriomis klimato sąlygomis, ledų gausumu ir palyginti nedideliu gyliu. Su jūromis užima 14,75 mln. km². Vidutinis gylis – 1 225 m, giliausia vieta – Grenlandijos jūroje riftiniame lūžyje tarp Grenlandijos ir Amundseno dubumų (5 550 m). Šią vietą 2019 m. rugpjūčio 24 d. pasiekė ir išmatavo Viktoras Veskovo su savo ekspedicija.

Dėl gausybės plaukiojančių lyčių, ledkalnių, didžiulių ledo plotų, šis vandenynas buvo pavadintas „Šiaurės ledinuotasis vandenynas“. Vėliau pervadintas Arkties vardu (gr. arktos – lokys, „Didžiojo Lokio žvaigždynas“), nes plyti po „Didžiojo Lokio žvaigždynu“, t. y. tolimoje šiaurėje.

Klimato ypatybes Arkties vandenyne nulemia poliarinė vandenyno padėtis. Virš jo vyrauja arktinės oro masės. Vidutinė oro temperatūra svyruoja nuo -20 iki -40 °C, o vasarą artima 0 °C. Vasarą dažni rūkai. Arkties vandenyną gerokai sušildo šiltesni Atlanto ir Ramiojo vandenyno vandenys. Būdingiausia vandenyno ypatybė – ledynai, kurie čia susidaro dėl žemos temperatūros ir palyginti nedidelio paviršinio vandens druskingumo, nes vandenį nugėlina iš žemynų sutekančios vandeningos upės. Pastarąjį dešimtmetį ledas labai suplonėjo ir, jei klimatas ir toliau šiltės, vasarą gali visai ištirpti.

Vandenyno pakrantės daugiausia žemos ir tik vietomis kalnuotos. Gausu salų – Naujojo Sibiro, Špicbergeno salynas, Naujosios Žemės ir kt. Dėl atšiaurių klimato sąlygų pakrantės ir salos mažai apgyvendintos.

Arkties vandenyno šelfe atrasta įvairių naudingųjų iškasenų: naftos ir gamtinių dujų telkinių, gausu įvairių rūdų ir kt., tačiau biologiniai turtai nėra gausūs. Paatlantės rajone žvejojama, renkami dumbliai, medžiojami ruoniai, tačiau griežtai draudžiama banginių medžioklė.

## Vandenynui priklausančios jūros

|  |  |
| --- | --- |
| * Pakraščio jūros (iš vakarų į rytus):
	+ Norvegijos jūra
	+ Barenco jūra
	+ Karos jūra
	+ Laptevų jūra
	+ Rytų Sibiro jūra
	+ Čiukčių jūra
	+ Boforto jūra
	+ Linkolno jūra
	+ Grenlandijos jūra
 | * Vidinės ir tarpsalinės jūros:
	+ Baltoji jūra
	+ Bafino jūra
	+ Gustavo Adolfo jūra
	+ Pečioros jūra
	+ Vandelio jūra
 |

## Didžiausios vandenyno salos

* Grenlandija
* Bafino Žemė
* Viktorijos sala
* Elsmyro Žemė
* Devono sala
* Bankso sala
* Naujoji Žemė
* Vakarų Špicbergenas

## Stambiausios upės įtekančios į vandenyną

* Obė
* Jenisejus
* Lena
* Makenzis

## Šaltiniai
# Irano kalnynas

Irano kalnynas. Dešte Luto kraštovaizdis
**Irano kalnynas** (pers. فلات ایران) − didžiausias plotu (apie 2,7 mln. km²) Azijos pietvakarių kalnynas. Didesnioji dalis stūkso Irane, o mažesnioji − Irako, Afganistano, Pakistano ir Turkmėnijos teritorijose.

Irano kalnynas tęsiasi į rytus, Centrinės Azijos link. Jame plokščiakalniai kaitaliojasi su kalnagūbriais. Irano kalnyno šiaurės rytuose dunkso aukštas Hindukušo kalnagūbris (aukščiausias taškas − Tirič Miras, 7699 m). Irano kalnyne vyrauja pusdykumės. Šiaurės rytuose ir rytuose driekiasi dvi dykumos: Dešte Keviras ir Dešte Lutas. Jos užima beveik visus vidinių Irano kalnynų rajonų šiaurės rytus ir rytus. Dykumos mažai apgyvendintos. Irano kalnyne, kur vėsiau ir daugiau drėgmės, iki šiol gilias tradicijas išlaikė klajoklinė gyvulininkystė.

Irano kalnyno šiaurėje yra Elburso kalnai (aukščiausias taškas − Demavendas, 5610 m). Nuo Kaspijos jūros, juos skiria Pietų Kaspijos žemuma. Šiaurės Rytuose − Turkmėnijos−Chorasano kalnai, rytuose − Rytų Irano kalnai. Pietvakariuose ir pietuose yra Zagro ir Pietų Irano kalnai, kurie skiria vidinius rajonus nuo Mesopotamijos žemumos.

## Civilizacijos gyvenusios kalnyne

Seniausia civilizacija Irano kalnyne buvo Elamo, kuri klestėjo III−II tūkstantmetyje pr. m. e. Svarbiausias miestas buvo Sūzai. Vėliau įsigalėjo Džirofto civilizacija centriniame Irane. Irano kalnyno civilizacija apsiribojo palyginti nedidele teritorija kalnyno pietvakarinėje dalyje, kur egzistavo Elamo valstybė. Tuo pat metu įvairios iranėnų gentys II tūkstantmetyje pr. m. e. apsigyveno Irano kalnyne. Jos apgyvendino tinkamiausias žmonėms sritis, kurios dažnai buvo atskirtos sunkiai įveikiamų kalnų ir pasižymėjo skirtingomis gyvenimo sąlygomis. Taip formavosi skirtingi Senovės Persijos regionai, įvairios iranėnų tautos bei kalbos.

## Nuorodos

* Irano kalnynas (anglų k.)
# Arabijos jūra

|  Arabijos jūra |
| --- |
| Arabijos jūra Indijoje |
| Arabijos jūros žemėlapis |
| **Vandenyno baseinas** | Indijos vandenyno |
| **Plotas** | 3 862 000 km² |
| **Tipas** | įlanka |
| **Didžiausias gylis** | 4 652 m |
| **Įteka** | Indas |

**Arabijos jūra** (arab. اَلْبَحرْ ٱلْعَرَبِيُّ = *Al-Bahr al-ˁArabī*) – Indijos vandenyno dalis tarp Arabijos pusiasalio ir Indijos. Indams ši jūra buvo žinoma, kaip *Sindhu Sagar*.

Didžiausias Arabijos jūros plotis apie 2400 km, o gylis 4 652 m. Indo upė, dar žinoma kaip Sindhu upė, įteka į šią jūrą.

Su Arabijos jūra besiribojančios šalys: Indija, Iranas, Omanas, Pakistanas, Jemenas, Jungtiniai Arabų Emyratai, Somalis ir Maldyvai.

## Salos

Arabijos jūroje yra keletas salų, didžiausios iš jų: Sokotra (Jemenas), Masirahas (Omanas), Astola (Pakistanas) ir Androtas (Indija).

Astolos sala yra Pakistano sala, kuri yra netoli Beludžistano kranto.
**Astolos sala** yra maža ir negyvenama sala šiaurinėje Arabijos jūros dalyje, esanti Pakistano teritoriniuose vandenyse. Tai yra populiari regiono ekoturizmo kryptis. Populiarus kempingas, žvejybos ir nardymo ekspedicijos. Vieta taip pat yra tinkama stebėti vėžlių veisimąsį. Nykstantys gyvūnai – žaliasis vėžlys ir bisa suka lizdus paplūdimyje ties uolų papėde. Sala taip pat yra labai svarbi endeminiams ropliams – angims (*Echis carinatus astolae*).

Palydovinė Jemeno Sokotros salos nuotrauka.
**Sokotra** yra didžiausia jūros sala, kuri priklauso keturių salų salynui. Ji yra nutolusi 240 km nuo rytų Somalio pusiasalio ir 380 km į pietus nuo Arabijos pusiasalio. Sala yra labai izoliuota, trečdalis joje gyvenančių rūšių nėra randamos niekur kitur pasaulyje.

**Masirahas** yra sala prie Omano rytinės pakrantės. Pagrindiniai verslai saloje yra žūklė ir tradicinė tekstilės gamyba.

## Taip pat skaitykite

* Piratavimas Somalyje
# Jenisiejus

| Jenisejus |
| --- |
|  Jenisejus netoli Krasnojarsko |
| **Ilgis** | 3487 km |
| **Baseino plotas** | 2 580 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 19 600 m³/s |
| **Ištakos** | Bij Chemas ir Ka Chemas |
| **Žiotys** | Karos jūra |
| **Šalys** |  Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Jenisejus |

**Jenisiejus** (rus. *Енисей*, tuv. *Улуг-Хем*, mong. *Енисей мөрөн*, chak. *Ким суг*) – upė Sibire, vandeningiausia Rusijos upė. Teka pro Tuvą, Chakasiją ir Krasnojarsko kraštą.

## Tėkmė

Išteka iš Sajanų kalnų, kur susidaro susiliejus Didžiajam (Bij Chemui) ir Mažajam Jenisiejui (Ka Chemui). Bij Chemo versmės yra Rytų Sajane, o Ka Chemo
– Mongolijos šiauriniame pakraštyje, Ulan Taigos kalnagūbryje. Nuo Kyzylo teka Tuvos dubuma į vakarus ir vadinamas Aukštutiniu Jenisiejumi (Ulug Chemu). Toliau pasuka į šiaurę siauru slėniu kerta Vakarų Sajaną, o pratekėjęs Minusinsko dubumą – Rytų Sajaną. Jenisiejus už Krasnojarsko sudaro ribą tarp Vakarų Sibiro lygumos ir Vidurio Sibiro plokščiakalnio. Tekėdamas palei Jenisiejaus kalvagūbrį sudaro Kazačinsko ir Osinovo slenksčius. Toliau teka plačiu pelkėtu slėniu.

Jenisiejus Chakasijoje
Ties Lesosibirsku
Žemupyje išsiskiria į dvi atšakas. Slėnio plotis prie Žemutinės Tunguskos apie 40 km, prie žiočių iki 150 km. Vagos plotis 15–20 km, gylis ne mažiau nei 15 m (didžiausias – 49 m). Įteka į Arkties vandenyno, Karos jūros Jenisiejaus įlanką.

## Baseinas

Jenisiejaus baseinas
Didžiausi intakai:

* dešinieji – Tuba, Mana, Kanas, Angara, Akmenuotoji Tunguska, Žemutinė Tunguska, Kureika.
* kairieji – Abakanas, Jelogujis, Turuchanas.

## Hidrologija

Jenisiejus – vandeningiausia Rusijos ir viena vandeningiausių Šiaurės pusrutulio upių. Mityba mišri. Vidutinis debitas ties Igarka 17,8 tūkst. m³/s (žiotyse 19,8 tūkst.), mažiausias 2080 m³/s, didžiausias 154 tūkst. m³/s. Būdingi pavasario potvyniai ir vasaros poplūdžiai. Dažnai užtvindo dideles teritorijas. Žemupyje Jenisiejus užšalęs nuo rugpjūčio pabaigos iki gegužės pabaigos, vidurupyje – lapkričio-balandžio mėnesiais, aukštupyje – nuo gruodžio pradžios iki balandžio pabaigos. Žiemą aukštupys užšalęs 5 mėnesius, vidurupis ir žemupys 7–8 mėnesius (nuo spalio pabaigos iki birželio pradžios); ledo storis 1–3 m. Būdingi (ypač žemupiui) ampalai.

## Reikšmė

Jenisiejus patvenktas Sajanų Šušenskojės ir Krasnojarsko užtvankomis. Laivyba tvenkiniuose ir nuo Krasnojarsko. Iki Igarkos atplaukia jūriniai laivai.

Prie Jenisiejaus įsikūrę miestai: Kyzylas, Sajanogorskas, Minusinskas, Abakanas, Divnogorskas, Krasnojarskas, Lesosibirskas, Jeniseiskas, Igarka, Dudinka. Taip pat prie upės įsteigtas Sajanų Šušenskojės biosferos rezervatas, Stolbai, Centrinis Sibiro rezervatas.

## Pavadinimas

Pavadinimas kilęs iš nencų *Енэсий* (dabar – *Ензя-ям'*) ir evenkų *Ионэсси* bei reiškia „didis vanduo“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jenisiejus Archyvuota kopija 2007-09-15 iš Wayback Machine projekto. **(**rus.**)**
# Indo–Gangos lyguma

Indo-Gangos lyguma
**Indo-Gangos lyguma** – didelė ir derlinga lyguma Indostano pusiasalio šiaurėje. Lygumą dalinasi Indija, Pakistanas ir Bangladešas. Pavadinta pagal ja tekančias Indo ir Gangos upes, kurių baseinus skiria tik 300 m aukščio Delio gūbrys.

Šiaurėje ribojama Himalajų, iš kurių išteka daugelis lygumą drėkinančių ir derlingas sąnašas nešančių upių. Pietuose riboja Vindhjos kalnai ir Čhota Nagpuro plynaukštė, vakaruose – Irano plokščiakalnis. Ilgis ~3000 km, plotis – 250–350 km.

Šiaurėje, Himalajų papėdėje, lygumas juosia kalvynų juostos, sudarytos iš Himalajų erozijos produktų. Dėl daugybės gargždo ir riedulių kalvos yra porėtos, upeliai tiesiog pradingsta po žeme, o gruntinis vanduo slūgso giliai. Ten kur kalvos susitinka su lyguma, gruntiniai vandenys pasiekia paviršių ir sukuria dideles pelkes. Paviršius lygus, vietomis yra salpos ir upių slėniai.

Klimatas subekvatorinis, atogrąžų musoninis. Vidutinė sausio temperatūra 12–20 °C, liepos 30–36 °C. Per metus išlyja nuo 100–150 mm kritulių pietvakariuose iki 1500 mm pietryčiuose. Didžioji lygumos dalis sukultūrinta (ryžių, kviečių, medvilnės ir kt. pasėliai), rytuose, Gangos–Brahmaputros deltoje plyti mangrovių pelkynės (Sundarbanai), centrinėje dalyje – lapus metančių medžių miškų ir savanų ruožai, pietvakariuose – Tharo dykuma.

Šioje derlingoje lygumoje gimė Indo slėnio civilizacija, taip pat didžiausios Indijos imperijos – Guptų, Maurjų ir Mogolų. Tai vienas iš tankiausiai apgyvendintų pasaulio regionų, čia gyvena ~900 mln. žmonių (daugiau nei 1/8 žemės gyventojų). Jame yra daugelis didžiausių Indijos miestų, regionas apgyvendintas taip tankiai, kad sunku atskirti, kur baigiasi vienas megapolis ir prasideda kitas.

## Šaltiniai