Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Festivalis

**Festivalis** (pranc. *festival* < lot. *festivus* – šventinis; liaud. *festas*) – masinė laisvalaikio, meninių ar kultūrinių renginių šventė.

## Samprata

Gali būti mėgėjiški (studentų, tautosakos), profesionalūs (teatro, kino), muzikiniai.

Dažnai rengiami periodiškai (pvz. kasmet), turi savo tematiką, tapatybę.

Organizuoja valstybinės įstaigos, nevyriausybinės organizacijos, privačios įmonės.

Per festivalius neretai organizuojami konkursai, skiriamos premijos.

## Žinomi festivaliai

* Kino – Kanai
* Lietuviški – Akacijų alėja, Dainų šventė, Kaunas Jazz, Kino pavasaris, Poezijos pavasaris
	+ Buvę – Be2gether, LIFE, Nida
* Meno – Venecijos bienalė
* Prabangos – Fyre
* Reklamos – Kanų liūtai

## Šaltiniai
# Šiaurės Afrika

Šiaurės Afrika
**Šiaurės Afrika** – šiaurinis Afrikos žemyno regionas, Sacharos dykumos atskirtas nuo Subsacharinės Afrikos. Šiaurės Afriką tradiciškai sudaro šios šalys:

* Marokas
* Alžyras
* Tunisas
* Libija
* Egiptas
* Sudanas
* Mauritanija
* Vakarų Sachara (ginčytina teritorija)

Kartais Šiaurės Afrikai priskiriama ir Etiopija, Eritrėja ar Sahelio šalys.

Šiaurės Afrikos šalims būdinga arabiška kultūra. Senovėje Šiaurės Afrikos šalių pakrantėse klestėjo finikiečių kolonijos, o toliau žemyne gyveno semitų gentys. Vėliau regioną užkariavo Romos imperija. Jai griūnant įsiveržė vandalai. O VI–VIII a. Šiaurės Afriką užėmė arabai, čia išplatinę islamą ir arabų kalbą.
# Akambai

|  Akambai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 2,3 - 2,5 mln. |
| Populiacija šalyse |  Kenija |
| Kalba (-os) | kambų |
| Religijos | vietiniai tikėjimai, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | kikujai, taitai, masajai |

**Akambai, kambai** – Rytų Afrikos tauta, priklausanti bantams, gyvenanti Kenijos vidurinėje dalyje. Populiacija ~2,3 – 2,5 mln. žmonių. Kalba Nigerio kalbų šeimai priklausančia kambų kalba (kikamba).

Pagal padavimą, jie atsikėlė iš pietryčių, nuo Kilimandžaro kalno (manoma, kad Kenijoje gyvena nuo XVIII a. pirmos pusės). Plačiai paplito po Keniją (iš jų kalbos kilęs ir šalies pavadinimas), aktyviai prekiavo su vandenyno ir Viktorijos ežero pakrančių tautomis. Kolonistiniu laikotarpiu akambai buvo arabų ir europiečių karavanų vedliai per centrinius Kenijos rajonus.

Tradiciniame tikėjime paplitęs protėvių kultas, animizmas, aukščiausia dievybė – Ngai. Dabar tarp akambų plinta krikščionybė. Verčiasi žemdirbyste, ganykline gyvulininkyste, geri keramikai, krepšių pynėjai, medžio raižytojai. Nuo XX a. pab. dalis akambų uždarbiauja miestuose ir verslo rajonuose.

## Šaltiniai
# Ananda Marga

Ananda Margos ženklas
**Ananda Marga** ('Palaimos kelias'), oficialiai Ananda Marga Pračaraka Sangha (*Ánanda Márga Pracáraka Saḿgha* – 'Palaimos kelio plėtros susivienijimas') – hinduistinės kilmės naujasis religinis judėjimas, 1955 m. įkurtas Šri Šri Anandamurčio (Prabhato Randžano Sarkaro). Pagrindinis centras yra Anandanagare (Vakarų Bengalija). Organizacija skelbiasi propaguojanti savasties išlaisvinimo ir tarnavimo žmonijai idėjas. Savo padalinius „Anada Marga“ turi apie 180 pasaulio šalių.

Organizacijos ir atskirų jos narių veikla susilaukė prieštaringų vertinimų. XX a. 7-ajame dešimtmetyje organizacija sparčiai plėtojosi ir pradėjo konfrontuoti su Bengalijos komunistų partija. Sarkaras aršiai kritikavo valdžią. 1971 m. Sarkaras, apkaltinus žmogžudyste, buvo nuteistas ir uždarytas į kalėjimą, o 1973 m. bandytas nunuodyti. Protestuodami, organizacijos nariai rengė susideginimo akcijas. 1978 m. jam visi kaltinimai atšaukti, jis paleistas iš kalėjimo.

1978 m. keletas Ananda Marga narių Australijoje, Sidnėjuje bandė sprogdinti „Hilton“ viešbutį, kuriame vyko Tautų Sandraugos viršūnių susirinkimas. Buvo nuteisti du australai.

Ananda Margos nariai įsivėlė į daugelį smurtinių susidūrimų Bengalijoje: tiek patys rengė pasikėsinimus (pvz., į geležinkelių ministrą L. Mišrą), tiek nukentėjo nuo antpuolių (1982 m. Bidžon Setu antpuolio metu nužudyta 17 vienuolių), sklido kalbos apie organizacijos dalinių ginklavimąsi.

Ananda Marga pabrėžia sistematinės meditacijos praktikos svarbą, asketišką gyvenimo būdą. Pasiryžę siekti dvasinio tobulėjimo raginami tapti vienuoliais ir priimti skaistybės įžadus. Laikoma, kad santuoka skirta vaikų gimdymui.

## Šaltiniai
# Prūsų mitologija

**Prūsų mitologija** – prūsų mitologinių vaizdinių sistema.

## Dievų trejybė

Prūsų mitologijoje dieviškoji trejybė vaizduojama prūsų vėliavoje:

* + Perkūnas Dievų trejybėje simbolizuoja aukštų gamybinių, vegetacinių jėgų pakilimą, vyriškumą, sėkmę, taip pat antžeminį pasaulį, dangų, lietų, griaustinį, dangaus ugnį (žaibą) kaip kosminius elementus.
	+ Patrimpas simbolizuoja žemę, derlių, javus.
	+ Pikuolis (Poklius) – požemį, mirtį.

Perkūnas, kaip dangiškoji dievybė, aukščiausiojo Dievo pagalbininkas ir jo valios vykdytojas. Aukščiausiąjį Dievą jis pranoko savo aktualumu žmogui ir mitologinių funkcijų konkretumu.

Kryvvaldija - aukščiausio lietuvių ir prūsų šventiko imperija. Iliustracija iš Mato Pretorijaus IV knygos "Prūsijos regykla".
Prūsų dievų trejybė tiek pagal horizontalią (kairėje Patrimpas, centre svarbiausiasis dievas Perkūnas, dešinėje Pikuolis), tiek pagal vertikalią padėtį, atitinka pasaulio erdvės modelį: viršus – vidurys – apačia, arba dangus – žemė – požemis. Šis dievų išdėstymas atitinka laiko sandarą: vasara, ruduo, žiema, taip pat atskirus žmogaus gyvenimo epizodus: jaunystė, branda, senatvė.

Anoniminio autoriaus apie1520-30 metus išleista Sūduvių knygelė apie Sembos sūduvių papročius, buitį ir mitologiją
Teutonai, atėję į Žemaitijos pajūrį XII a. pradžioje, Parusnyje radę po dideliu ąžuolu šėtrą, kur žyniai kūreno amžinąją ugnį. To ąžuolo kamiene buvę trys uoksai, kuriuose stovėję mediniai dievų stabai. Viduryje buvo Perkūnas – vidutinio amžiaus, rūstaus veido, paraudonavęs, su juoda garbiniuota barzda ir liepsnos karūna ant galvos, apsisiautęs geltonais drabužiais. Rankoje turėjęs strėles. Laikytas galingu dievu, šilumos davėju. Dešinėje pusėje stovėjo senas barzdotas Pikuolis lavono spalvos veidu, raudonais drabužiais, su apsukta ant galvos skepeta. Kairėje Perkūno pusėje buvo jaunutis Patrimpas, apsirengęs žaliais drabužiais su varpų vainiku ant galvos.

Baltai bijojo dievų, ypač Patrimpo, Perkūno ir Pikuolio. Jie tikėjo, kad geriems žmonėms, šių dievų garbintojams, dievai po šio gyvenimo duosią gražias žmonas, daug vaikų, gerų valgių, saldžių gėrimų, vasarą baltų drabužių, o žiemą šiltų apsiaustų, turės puikią sveikatą, nuolat juoksis ir šokinės. Iš negerųjų ir tų, kurie nenorėsią dievams teikti tinkamos pagarbos, bus atimta tai, ką jie turi, ir taip smarkiai bus mušami pagaliais, jog turėsią verkti, vaitoti, rankas traukyti iš didelio skausmo ir baimės. Visi kaimynai, kurie garbina jų dievus ir jiems teikia aukas, turi būti mylimi, gerbiami, aukštinami. Bet tie, kurie juos niekina ir šmeižia, turi būti naikinami ugnimi ir kuokomis. Jų draugais neturintys niekuomet pasidaryti. Ligoniai patys turėję susideginti. Jei jie to nepajėgdavo, tai turėjo padaryti jų giminės.
# Politinis korektiškumas

**Politinis korektiškumas** – postmodernistinės ideologijos politinė strategija; kaip socialinis-psichologinis fenomenas, egzistavęs nuo politinės galios ištakų. Jo ideologiją Vakaruose kūrė ir išpopuliarino kultūrinis marksizmas bei radikalusis feminizmas.

Politinio korektiškumo kriterijai, jų gynimas ar puolimas paprastai esti diametraliai priešingi atramos taškai. Pastarieji pirmiausia priklauso ne nuo to, kad kurioje nors demokratinės visuomenės dalyje staiga radosi jautrumo ir pagarbos kitos rasės ar seksualinės orientacijos atstovams, bet visų pirma nuo permainų, kurios paveikia politinių idėjų ir jėgų santykį. Teigiama, kad toks politinės galios vaikymasis kartais peržengia sveiko proto ribas, riboja žodžio laisvę.

## Šaltiniai
# Laisva valia

**Laisva valia** – sąvoka, išreiškianti idėją, kad racionalūs veikėjai gali kontroliuoti savo sprendimus bei veiksmus, t. y. įgyvendinti laisvą pasirinkimą. Požiūrį į laisvą valią apsprendžia santykio tarp laisvės ir priežasties supratimas, bei gamtos dėsnių priskyrimas priežastiniams – deterministiniams. Įvairios filosofinės kryptys laisvą valią traktuoja skirtingai, priklausomai nuo to, ar visi įvykiai yra (iš anksto) apibrėžti (determinizmas ar indeterminizmas), taip pat determinizmo atveju, ar laisva valia gali su juo koegzistuoti (suderinamumo klausimas, angl. *compatibilism vs incompatibilism*). Pvz., asmuo, palaikantis determinizmą bei laisvos valios nesuderinamumą (*incompatibilism*), teigtų, kad visata yra deterministinė, dėl ko laisvas pasirinkimas nėra įmanomas.

Laisvos valios sąvoka yra svarbi religiniame, etiniame ir moksliniame kontekste. Pvz., laisvos valios sąvoka religiniu aspektu reikštų, kad visagalė dievybė nedaro įtakos individualių asmenų valiai ir pasirinkimams. Etikoje, laisvos valios sąvoka būtų prielaida laikyti asmenis morališkai atsakingais už savus veiksmus. Mokslo srityje, laisvos valios egzistavimas reikštų, kad kūno, įskaitant smegenis ir protą, veiksmai negali būti pilnai apibrėžiami vien remiantis fiziniu priežastingumu.

Laisvos valios klausimas yra vienas pagrindinių filosofijoje nuo pat jos pradžios, į kurį atsakymas tebeieškomas.

## Papildomam skaitymui

* Daniel C. Dennett „Reflections on FREE WILL“, 2014-01-26 Archyvuota kopija 2014-01-31 iš Wayback Machine projekto.
* Eddy Nahmias , Stephen Morris , Thomas Nadelhoffer & Jason Turner, 2005, “Surveying Freedom: Folk Intuitions about free will and moral responsibility,” Philosophical Psychology, 18, pp 561–584 Archyvuota kopija 2009-11-22 iš Wayback Machine projekto.
# Atomizmas

**Atomizmas** (sen. gr. ἄτομον – 'neskaidomas, nedalomas') – filosofinė gamtos objektų diskrečios sandaros teorija, teigianti, jog visi materialūs objektai susideda iš mažų neskaidomų dalelių (atomų).

Atomizmas atsirado tiek senovės graikų, tiek senovės Indijos filosofinėse tradicijose. Įprastai atomizmo pradininku laikomas Leukipas. Jis ir kiti senovės graikų atomistai teigė, kad gamta sudaryta iš dviejų dedamųjų: atomo ir tuštumos. Tuo tarpu įvairias pasaulio makroskopines substancijas sukuria skirtingų formų, išsidėstymų ir padėčių sankaupos.

Indijos budistai, Dharmakyrtis (apie VI–VI a.) ir kiti, sukūrė savitas atomizmo teorijas, pavyzdžiui, įtraukiant momentinius atomus, kurie blykstėli ir išnyksta.

## Šaltiniai
# Gimtoji kalba

*Kitos reikšmės – Gimtoji kalba (reikšmės).*
**Gimtoji kalba** – kalba, kurią asmuo išmoksta pirmiausia. Gimtosios kalbos išmokstama be formalaus mokymo, paprastai iš kitų šeimos narių.

Asmuo gali mokėti dvi (ar net daugiau) gimtųjų kalbų. Tai vadinama dvikalbyste.

Kadangi žmogaus tautybė priklauso nuo individualaus pasirinkimo, gimtoji kalba ir tautybė ne visada sutampa, pavyzdžiui, 18,2 % Lietuvoje gyvenančių baltarusių ir 15,4 % ukrainiečių savo gimtąja kalba laiko rusų kalbą.

## Literatūra
# Taikomieji mokslai

Maisto mokslas – taikomųjų mokslų šaka.
**Taikomieji mokslai** – į mokslo praktiką orientuotos mokslo šakos, pošakiai. Priešingai nei mokslo teorijos taikomieji mokslai, aktualūs praktinėje veikloje, visuomenėje, jų tyrimai nėra nukreipti į teorinių modelių kūrimą, kuriais remiasi atitinkamas mokslas, jo struktūriniai vienetai, atšakos.

Tikslus taikomųjų mokslų termino apibrėžimas lieka ir toliau mokslotyros objektu (Louis Pasteur yra pasakęs: „Nėra jokio taikomojo mokslo, yra tik mokslo (pri)taikymai“).

## Istorija

Taikomųjų mokslų svarbą atspindėjo ir specializuotųjų aukštųjų mokyklų (*University of Applied Sciences* – taikomųjų mokslų universitetas), Vokietijoje - *Fachhochschule*, TSRS – institutų, akademijų steigimas greta universaliųjų mokslo tyrimo įstaigų (universitetų) atsiradimas.

Lietuvoje buvo įsteigti specializuoti institutai, vėliau reorganizuoti į specializuotus universitetus (Vilniaus pedagoginis institutas tapo Vilniaus pedagoginiu universitetu, Kauno medicinos institutas – Kauno medicinos akademija, Kauno medicinos universitetu; Vilniaus statybos ir inžinerijos insitutas – Gedimino technikos universitetu etc.).

## Šaltiniai
# Mintinis eksperimentas

**Mintinis eksperimentas** – eksperimentas, kuriame pasitelkiama vaizduotė norint ištirti daiktų arba reiškinių prigimtį. Mintinis eksperimentas yra visiškai savarankiškas tyrimo metodas ir yra ne tas pats, kaip paprasto fizinio eksperimento planavimas.

Garsūs mintinių eksperimentų pavyzdžiai yra Šriodingerio katė ir Maksvelo demonas.

## Šaltiniai
# Finansinės technologijos

**Finansinės technologijos** (angl. *fintech*), informacinėmis technologijomis pagrįstos finansinės inovacijos, taikomos mokėjimų, skolinimo, bankininkystės, draudimo, investicijų, kibernetinio saugumo, kriptovaliutų ir kitose srityse.

Finansinės technologijos apima sutelktinio finansavimo, tarpusavio skolinimo platformas, tiek startuolius bankininkystės, investavimo, kriptovaliutų srityse, pavyzdžiui, „NEO Finance“, „Patreon“, „FinBee“, „Revolut“, „Robinhood“, „Coinbase“, tiek finansines institucijas diegiančias inovacijas susijusęs su mobiliaisiais biometriniais duomenimis grįstais mokėjimais, bekontaktėmis mokėjimo kortelėmis ir kita.

Lietuva 2019–2020 m. tarptautiniame „fintech“ indekse (angl. *The Global FinTech Index*) užima 4-ą poziciją pasaulyje nusileisdama tik JK, JAV ir Singapūrui. O Vilnius, „fintech“ ateities vietos (angl. *FinTech Locations of the Future 2019–2020*) reitinge yra pirmoje vietoje pagal ekonominį efektyvumą ir septinta pagal tiesioginių užsienio investicijų pritraukimą. Lietuva XXI a. antrajame dešimtmetyje tapo vienu sparčiausiai besiplėtojančių finansinių technologijų centrų pasaulyje. Joje veikia daugiau kaip 200 „fintech“ įmonių.

Lietuvos bankas tiesiogiai prisideta prie finansinių technologijų kurdamas technologinius sprendimus susijusius su finansų sistemos priežiūros efektyvumu dar kitaip vadinamu RegTech.

## Išnašos
# Luksoro šventykla

|  Luksoro šventykla |
| --- |
| **معبد الأقصر** |
|  |
| Įėjimas į Luksoro šventyklą (pirmasis pilonas) |
| Valstybė |  Egiptas  (Tėbai) |
|  |
| Religija | egiptiečių religija |
| Tipas | egiptiečių šventykla |
| Garbinama | Amonas |
| Raida |
|   Baigta: XIV a. pr. m. e. |
| Būklė | griuvėsiai |
|  |
|  |
|  Pasaulio paveldo objektas |
| (angl.) (pranc.): 87 , 1979 |
|  |
|  **Vikiteka** | Luksoro šventykla |

**Luksoro šventykla** – Senovės Egipto naujosios karalystės laikotarpio šventykla, esanti Tėbuose, rytiniame Nilo upės krante (šiuolaikinis Luksoras).

Šventykla Tėbų miesto pietinėje dalyje pradėta statyti faraono Amenchotepo III (apie 1390−1353 m. pr. m. e.) ir užbaigta Tutanchamono ir Horemhebo laikais. Šventykla dedikuota Amono Kamutefo garbinimui. Luksoro šventykla iš pradžių tarnavo kaip Opet šventės vieta. Šventės metu dievo Amono statula buvo nešama sfinksų alėja iš Luksoro šventyklos į Karnako šventyklą. Buvo tikėta, kad faraono žemiškasis *ka* susilieja su dangiškuoju *ka* ir atsinaujina per Amoną. Ramzio II (1279−1213 m. pr. m. e.) valdymo metu šventykla praplėsta peristiliniu kiemu, piloniniu įėjimu ir pastatyti du obeliskai. Pilonas buvo pastatytas iš blokų, kurie paimti iš sugriautos Atono šventyklos. Luksoro šventykloje išliko vienas obeliskas, kitas buvo 1819 m. padovanotas Prancūzijai ir yra Santarvės aikštėje Paryžiuje. Pagrindinė šventyklos šventovė sunyko Egipto vėlyvuoju laikotarpiu ir buvo atnaujinta Aleksandro Makedoniečio, pasak jo, „kaip Amenhotepo laikais“. Šventykloje yra Aleksandro koplytėlė. Romėnų laikais šventykloje buvo imperijos kultų vieta, joje buvo įsikūręs romėnų garnizonas. Koptų laikais hipostilinė salė paversta krikščionių bažnyčia bei šventykloje rasti kitos bažnyčios likučiai. Fatimidų laikotarpiu (909−1171 m.) šventykloje pastatyta mečetė, dedikuota vietos šeichui Jusufui al Hagagui, kuris esą paskleidė islamą Luksore. 1989 m. Amenchotepo III kieme rasta slėptuvė su skulptūromis iš Egipto 18-os dinastijos laikų.

## Galerija

* Luksoro šventyklos pilonas su Ramzio II statulomis ir obelisku priešais
* Šventyklos planas
* Abu Hagago mečetė šventykloje
* Šventyklos kolonada

## Šaltiniai

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 165
* Encyclopaedia Britannica, 2009 10 16
# Ezra

Ezra**Ezra** arba **Ezdras** (hebr. ‏עֶזְרָא‏‎) – Senajame Testamente aprašytas vyras, žydų tremties metu buvęs kunigu ir Įstatymo mokytoju. Karalius Artakserksas buvo žadėjęs Ezrai, kad iš Babilonijos į Jeruzalę bus leista grįžti didelei žydų tremtinių grupei. Ezrai atvykus, Jeruzalės šventykla jau buvusi atstatyta, bet jis gailėjęsis, kad žmonės net po tremties nesilaiko Dievo įsakymų. Didelė dalis žydų, taip pat ir dvasininkų, buvo vedę moteris tautų, kurios neišpažino judėjų religijos. Ezra tokias mišrias vedybas uždraudė.

Pasak judėjų tradicijos, Rašto žinovas Ezra surinko ir sutvarkė Senojo Testamento knygas.

## Šaltiniai
# Sporto rinkodara

**Sporto rinkodara** – sporto kaip kultūros dalies, jo rūšių, sportininkų „įvedimas“ į rinką, naudojant ekonomikos mokslo metodus, siekiant patenkinti klientų poreikius; rinkodara sporto dėka arba per sportą, t. y. naudojant sportą kaip komunikacijos priemonę, siekiant pasiekti klientus ir kt. Antruoju atveju, pvz., vykdoma reklama, siekiama prekės žinomumo, paplitimo, įvaizdžio kėlimo bei gerinimo, į rinkodarą įtraukiant, pvz., žymius sportininkus.

Lietuvoje specializuotas sporto verslo ir sporto rinkodaros kompetencijas ugdo VDU Ekonomikos ir vadybos fakulteto Sporto verslo vadybos magistrantūros programa, vykdoma bendradarbiaujant su „Euroleague Basketball“ ir įtraukianti praktines sesijas tarptautinių krepšinio renginių metu.

## Taip pat skaitykite

* Reklaminis rėmimas

## Šaltiniai
# Mėgėjas

**Mėgėjas gali reikšti**:

* Mėgėjas – asmuo, užsiimantis veikla ne kaip profesionalas;
* Mėgėjų sportas – sportininkai, negaunantys atlygio ar piniginių prizų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Šiame nuorodiniame puslapyje pateikti straipsniai tokiais pačiais pavadinimais. Jei čia patekote, paspaudęs(-usi) nuorodą kitame Vikipedijos straipsnyje, prašome, jei galite, pakeisti paspaustą nuorodą taip, kad ji tiesiogiai rodytų į Jūsų ketintą aplankyti straipsnį. |
# Artelė

Dailidžių artelė Rusijoje, 1912 m.
**Artelė** (rus. *aртель*) – nedidelė įmonė, kurioje dirbamas bendras darbas, profesinis susivienijimas su būdinga savivalda ir savanoryste bendrai ūkinei veiklai pagal sutartį, nustatančią, kiek kam tenka pajamų.

## Istorija

I Pasaulinio karo invalidų artelės plakatas su įrašu: „*Darbas tau vėl suteiks gyvenimą ir laimę*“
Istoriškai artelės formavosi Rusijos imperijoje. Tai buvo pusiau formalūs nedideli susivienijimai žmonių, paprastai užsiimančių įvairia smulkesne veikla, amatais, prekyba, paslaugų teikimu: amatininkai, menininkai, medžiotojai, žvejai, statybininkai, šienpjoviai, aukso ieškotojai, burliokai, medkirčiai, išmaldos prašytojai. Dažnai jos būdavo sukuriamos toli nuo namų, jos nariai gyveno susitelkę savo bendruomenėse. Gautas uždarbis galėjo būti paskirstomas tarp narių vien pagal žodinį susitarimą, dažnai lygiomis dalimis. Buvo priimta nariams dalintis darbo priemonėmis ir įrankiais, net kapitalu, po to atsižvelgiant į įdėtą indelį skirstant atlygį. Dažnai artelės buvo sukuriamos kaip sezoniniai susivienijimai trumpam vykdyti konkrečiai ekonominei veiklai. Ilgainiui artelėse atsirado vidinė jos narių hierarchija, žodinius susitarimus ėmė keisti teisine forma sudaromos sutartys ir pan.

1912 m. Rusijoje artelių veikla buvo apibrėžta juridiškai. Iki I Pasaulinio karo plėtėsi kooperatinis judėjimas ir Ukrainoje, ypač plito žemdirbių artelės. Statybininkų artelės po 1917 m. atsirado ir Tarybų Sąjungoje. Taip pat savo arteles kūrė batsiuviai, siuvėjai, prekybininkai, atskiros socialinės grupės (pensininkai, neįgalieji). Žemdirbių artelės vėliau peraugo į kolūkius, kurie ekonominės veiklos prasme buvo labiau suvaržyti. Prie Tarybų valdžios buvo išstumtos ir gamyba užsiėmusios artelės, kurios buvo perorganizuotos į valstybines įmones.

## Ekonominė įmonė

Šiuolaikiniame ekonominiame gyvenime artelės sąvoka dažnai pavartojama bendrine prasme, pvz., sukuriant nedidelio profesinio kolektyvo, kūrybinių ar gamybinių dirbtuvių, įmonės pavadinimą. Amatų artelė - tradicinius amatus vystančios dirbtuvės: medžio drožyba, kalvystė, akmens apdirbimas, tekstilė, duonos kepykla, stalių dirbtuvės, keramikos dirbtuvės, veltinių vėlimas, papuošalų gaminimas. Tokiose artelėse dalyvauja nedidelės bendruomenės nariai. Jose įgyja pradinius amato įgūdžius vietinis jaunimas, moksleiviai, ūkininkai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tradicinės amatų artelės projektas
* Artelės Ukrainoje
* Dailininkų artelė Sankt Peterburge
# Édith Piaf

Edita Piaf 1951 m.
Edita Piaf palaidota Per Lašezo kapinėse, Paryžiuje
**Edita Piaf** (pranc. *Édith Piaf*, tikrasis **Džovana Gasion**, *Giovanna Gassion*, 1915 m. gruodžio 19 d. Belvilyje – 1963 m. spalio 10 d. Grase) – prancūzų dainininkė. Ji dainavo įtaigiai, emocingai; dainavimą siejo su vaidyba. E. Piaf vaidino ir kino filmuose.

## Biografija

Anot legendos, Edita Piaf gimė 1915 m. gatvėje, o pasaulį išvysti jai padėjo du policininkai. Jos alkoholikė ir prostitutė motina bei keliaujantis cirko akrobatas tėvas negalėjo padėti mergaitei kabintis į gyvenimą, ir jų keliai išsiskyrė. Per II pasaulinį karą E. Piaf su tėvais vėl susitiko. Ji džiaugėsi galėdama padėti tėvui, kuriuo rūpinosi iki pat jo mirties. Tačiau E. Piaf dažnai būdavo kviečiama į barus ar policiją parsivesti girtos motinos.

E. Piaf tapo viena garsiausių ir populiariausių prancūziškos estrados dainininkių, žinomų visame pasaulyje.

Pasaulyje ji jau buvo žinoma, kai 1951 m. pateko į didelę automobilio avariją. Bandydama palengvinti skausmą gydytojų paskirtu morfijumi ji ėmė smarkiai piktnaudžiauti ir alkoholiu.

1961 m. praradusi sveikatą ir sukaupusi paskutines jėgas, E. Piaf dar koncertavo Paryžiuje, o po pusantrų metų mirė nuo vėžio. Dėl dainininkės prieštaringai vertinamo gyvenimo Paryžiaus arkivyskupas uždraudė laikyti mišias, tačiau laidotuvių ceremonijoje dalyvavo 40 tūkstančių gerbėjų. Šarlis Aznavūras, kuriam E. Piaf buvo nemažai padėjusi, pasakojo, kad per jos laidotuves pirmą kartą po II pasaulinio karo Paryžiuje teko visiškai sustabdyti eismą.

Per trumpą karjerą E. Piaf susilaukė pasaulinės šlovės, ji buvo mėgdžiojama daugelio pasaulio artistų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie Editą Piaf (anglų k.)
* Editos Piaf dainos (prancūzų k.)
* Editos Piaf nuotraukos