Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Valstybė

*Apie mėnesinį žurnalą – žr. Valstybė (žurnalas).*
**Valstybė** – tam tikroje konkrečioje teritorijoje gyvuojanti politinė organizacija, turinti nuolatinę vyriausybę, nuolatinius gyventojus, apibrėžtą teritoriją ir suverenitetą.

## Vaidmuo ir intervencijos ribos

### Vaidmuo

Egzistuoja du pagrindiniai požiūriai, koks turėtų būti valstybės vaidmuo:

* Etatizmas. Valstybės vaidmuo politiniame gyvenime suabsoliutinamas. Pasak G. Hėgelio: „Valstybė – tikslas savyje“. Variantai: autoritarinis, totalitarinis, demokratinis.
* Anarchizmas. Valstybinė organizacija laikoma negerove, krizių priežastimi. Tikslas – visuomenė be viešpatavimo, prievartos struktūros.

### Intervencija

Praktinės politikos požiūriu kai kurios šiuolaikinės ideologijos griežtai skiria įvairias valstybės intervencijos sritis. Pirmoji jų siejama su valstybės uždaviniais kurti teisinę visuomenės infrastruktūrą, palaikyti teisėtumą ir tvarką, ginti nacionalinę teritoriją nuo išorės agresijos ir įtvirtinti tam tikras tradicines moralės normas. Antroji galima valstybės veiklos sritis – jos intervencija į ekonominę sistemą: tiesiogiai užsiimama gamyba arba ji reguliuojama, anuliuojama dalis ar net visos su privačia nuosavybe susijusios teisės, perskirstomos pajamos ir teikiamos paslaugos pagal kitokį nei rinkos principą (gauna tas, kas moka). „Naujųjų dešiniųjų politiniai sąjūdžiai JAV ir Vakarų Europoje dažnai palaiko valstybę pirmojoje srityje (pvz., pritaria didesnėms karinėms išlaidoms, laikosi dogmatinių moralinių pažiūrų), bet kartu siekia “apkarpyti" valstybę socialinės rūpybos bei ekonominio reguliavimo srityje. Kai kurios demokratinio socializmo atmainos laikosi priešingo įsitikinimo – jos pritaria moralinių nuostatų liberalizavimui bei valstybės vaidmens mažėjimui pirmojoje srityje, bet kartu reikalauja valstybės veiklos plėtros antrojoje srityje.

## Taip pat skaitykite

* Šalių sąrašas
* Šalis

Vikicitatos

Vikižodynas
# Monizmas

*Šis straipsnis apie filosofinę ir teologinę pažiūrą, kad tikrovė yra vieninga. Apie tarptautinės teisės teoriją, teigiančią, kad tarpt. teisė veikia vieningai su nacionaline teise, skaitykite straipsnyje Monizmas.*
**Monizmas** (gr. monos – vienas) – metafizinė ir teologinė pažiūra, kad visa tikrovė yra vieninga, – pavyzdžiui, sudaryta iš vienos esybės, substancijos ar energijos, paklūstanti vienam principui. Monizmui priešingi dualizmas (požiūris, kad tikrovėje yra du pagrindiniai principai) ir pliuralizmas (požiūris, kad pagrindinių principų yra daugiau negu du).

Filosofijos ir religijos istorijoje galima skirti daug įvairių monizmo formų. Todėl šis terminas yra labai daugiareikšmis ir netikslus. Dauguma monistų (monizmo gynėjų) savo pažiūrų nevadino tiesiog „monizmu“. Dėl to monizmo terminas nėra populiarus ir filosofijos istorikų tyrimuose.

Monistines pažiūras viena ar kita forma gynė šie Vakarų filosofai:

* Antikoje – kai kurie ikisokratikai, Demokritas Abderietis, neoplatonikai
* Naujaisiais amžiais – Benediktas Spinoza, Georgas Hėgelis

Taip pat Naujųjų amžių ir XX a. filosofijoje monistais galima pavadinti visus autorius, kurie sąmonės filosofijoje gynė materializmą ar fizikalizmą (atmetė R. Dekarto dualizmą).

Monistų buvo ir Indijos filosofijoje (pavyzdžiui, Advaita vedanta mokykla).

## Tarptautinė teisė

## Bibliografija

* Leonas Gineitis „Būties vienovė“. – Vilnius, Pradai, 1997, ISBN 9986-776-47-3
# Agnosticizmas

**Agnosticizmas** (gr. *agnostos* - nepažintas, nepažinus) – filosofijos kryptis, kuri teigia, kad negalimas objektyvus tikrovės pažinimas patirties dėka. Agnosticizmas kelia abejonę kurios nors srities (ypač metafizikos ar teologijos) teiginio teisingumu ar galimybe jį įrodyti. Tad, pagal jį, ar Dievas, dieviškos būtybės ar antgamtiniai reiškiniai egzistuoja, yra nežinoma ir galbūt nesužinoma.

Pagal filosofą Viljamą L. Rowe agnosticizmas − tai požiūris, jog žmogaus protas nepajėgus teikti pakankamai racionalų pagrindą, jog pateisintų tikėjimą, kad Dievas egzistuoja, arba tikėjimą, kad Dievas neegzistuoja*“.*

## Istorija

### Graikų filosofija

Agnosticistinės mintys, skepticizmo forma, iškilo kaip formali filosofinė pozicija senovės Graikijoje. Tarp šalininkų buvo Protogoras, Pironas, Carneades, Sextus Empiricus, ir iki tam tikro laipsnio Sokratas.

### Termino kilmė

Terminą pirmasis pavartojo anglų biologas Tomas H. Huxley Metafizikų draugijos susirinkime 1876 m. Pagal jo apibrėžimą: „*agnosticizmas – ne dogma, o metodas, kurio esmė glūdi nuosekliame vieno principo taikyme... Principas gali būti išreikštas proto dalykais ir nereikalauja, kad išvados būtų pademonstruotos ar demonstruotinos*“. Jam agnostikas − žmogus, atsisakęs su Dievu siejamo tikėjimo ir įsitikinęs, kad pirminė visų dalykų priežastis nežinoma, nes nepažini. Kitaip − tai tikėjimas, kad negalima nei įrodyti, nei paneigti Dievo egzistavimo.

## Agnosticizmo formos

Agnosticizmą galima suskirstyti į kelias kategorijas. Neseniai pasiūlytas toks skirstymas:

* Griežtas agnosticizmas („kietas“, „uždaras“, „permanentinis“). Tai požiūris, kad negalima žinoti apie dievų egzistavimą ar pažinti tikrovę dėl mūsų negalėjimo palyginti savo subjektyvios patirties su niekuo, išskyrus kitą subjektyvią patirtį.
* Silpnas agnosticizmas („minkštas“, „atviras“, „laikinas“). Tie dalykai nežinomi, tačiau nėra būtinai nepažinūs ir gali atsirasti įrodymų.
* Apatetinis agnosticizmas (pragmatinis). Tų dalykų nežinome, tačiau, kadangi tas klausimas nesvarbus ryšium su Visata ar jos gyventojų gerove, jis tėra grynai akademinis.
* Agnostinis ateizmas. Tai ateistai, netikintys jokio dievo egzistavimu, tačiau netvirtina, kad dievų tikrai nėra.
* Agnostinis teizmas. Tai tikėjimas kokiu nors dievu, nors nežinoma, ar jis tikrai egzistuoja.
* Ignosticizmas. Laikymasis požiūrio, kad nuoseklus dievybės apibrėžimas turi būti iškeltas anksčiau nei dievybės egzistavimo klausimas gali būti aptartas. Jei dievybės apibrėžimas nėra nuoseklus, tada dievybės egzistavimo klausimas yra nereikšmingas arba empiriškai nepatikrinamas. A.J. Ayer'as, Th. Drange ir kt. manė, kad su ignosticizmu nesuderinamas nei ateizmas, nei agnosticizmas, nes tuodu teiginį „dievas egzistuoja“ iškelia kaip prasmingą, kurį galima diskutuoti. Ignostikas nieko negali pasakyti, kol nepateikiamas tinkamas apibrėžimas.

## Nuorodos

* Agnosticizmas Archyvuota kopija 2016-08-10 iš Wayback Machine projekto.