# Hondūras

| Hondūro Respublikaisp. *República de Honduras* |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Vėliava | Herbas |

 |
| **Himnas:**„Nacionalinis Hondūro himnas“ |
|  Hondūras žemėlapyje |
| **Valstybinė kalba** | ispanų |
| **Sostinė** ir didžiausias miestas | Tegusigalpa |
| **Valstybės vadovai**  • Prezidentas  • Viceprezidentė  • - |  Nasry Asfura María Antonieta Mejía - |
| **Plotas**  • Iš viso  • % vandens |  112 777 km2 (100) 2,52 |
| **Gyventojų**  • 2025  • Tankis |  11 005 850 (87) 97,6 žm./km2 (-) |
| **BVP**  • Iš viso  • Vienam gyventojui | 2011 (progn.) 26,325 mlrd. $ (103) 2655 $ (132) |
| **Valiuta** | Lempira (HNL) |
| **Laiko juosta**  • Vasaros laikas | UTC -6 netaikomas |
| **Nepriklausomybė** Paskelbta Pripažinta | nuo Ispanijos 1821 m. rugsėjo 15 d. 1823 m. |
| **Interneto kodas** | .hn |
| **Telefono kodas** | 504 |
| **Kirčiavimas** | Hondū̃ras  |

**Hondūras** (oficialiai **Hondūro Respublika**, isp. *La Republica de Honduras*) – valstybė Centrinėje Amerikos dalyje. Ribojasi su Gvatemala ir Salvadoru vakaruose, Nikaragva – pietuose. Su Belizu per Hondūro įlanką eina 75 km jūros siena. Sostinė – Tegusigalpa.

## Etimologija

Ispanai šios šalies krantus pasiekė 1502 m. Pamatę, kad pakrantėse yra gilu, jie kraštą pavadino *Honduras*, kas ispaniškai reiškia „gelmės, gilumos“.

## Istorija

*Apie prieškolumbines kultūras: Lenkai (Centrinė Amerika), Čorotegai, Amerikos tarpinė zona*.
Prieš ispanų užkariavimą Hondūro šiaurės vakaruose gyveno majai, kurie sukūrė čia Kopano miestą. Vėliau čia atėję čorčiai sukūrė Pajakio valstybę. Didžiumą dalį vakarinės Hondūro teritorijos valdė lenkų indėnų konfederacijos, su tokiais miestais kaip Jarumela, Tenampua ir kt. Ramiojo vandenyno pakrantėje gyveno čorotegai. Visos šios tautos priskiriamos Mezoamerikos kultūrinei zonai, jos paliko daug monumentaliosios architektūros statinių, gamino puikią keramiką, skulptūrą.

Tačiau didžioji, džiunglėmis apaugusi Hondūro dalis ir šiaurinė bei rytinė pakrantės priklausė taip vadinamajai Amerikos tarpinei zonai, kurioje aukštesnės civilizacijos nesusikūrė. Čia gyveno gentys tolupanai, pečai, sumai, miskitai ir kt.

Majų miestas – Kopanas
Gvatemalos užkariavimo laikais (XVI a.) Hondūro teritorija buvo užimta Ispanijos konkistadorų ir prijungta prie Naujosios ispanijos. Nuo tada ji buvo administruojama kaip Gvatemalos generalkapitonija, drauge su kitomis Centrinės Amerikos teritorijomis.

Rytinėje dalyje, tuo tarpu, nuo XVII a. įsigalėjo Britų imperija, kuri sukūrė čia Miskitų karalystę, kuri *de facto* buvo britų protektoratas. Britų apginkluoti Karibų pakrantės gyventojai miskitai kolonizavo retai gyvenamą krašto gilumą.

1821 m. Naujoji ispanija iškovojo nepriklausomybę kaip Pirmoji Meksikos imperija, o 1823 m. Gvatemalos generalkapitonijos teritorijos sukūrė atskirą valstybę – Centrinės Amerikos Federaciją. Nepaisant to, Centrinės Amerikos vienybė vėliau išliko vienu iš Hondūro siekinių. 1838 m. viena jos dalių – Hondūras paskelbė nepriklausomybę. 1860 m. prie jo prijungta rytinė dalis.

Per XIX–XX a. Hondūro istorija buvo formuojama JAV ekonominių ir politinių interesų regione. XX a. I pusėje šalyje įsigalėjo JAV vaisių kompanijos, o gindama savo ekonominius interesus JAV ne vieną kartą Hondūrą įvedė savo armijas. XX II pusėje susitprėjo karinė diktatūra, veikė karinės chuntos, nepriklausomos nuo vyriausybės. Tik 1979 m. šalis grįžo prie civilinės valdžios. 1998 m. šalį nusiaubė uraganas Mičas. 2009 m. šalyje įvyko karinis perversmas, kurio metu buvo nuversta prezidento Jose Manuel Zelaya Rosales valdžia.

## Politinė sistema

Valdymo forma – prezidentinė respublika. Šalies vadovas – prezidentas, kuris yra ir vyriausybės vadovas. Prezidentas renkamas tiesioginiuose rinkimuose ketverių metų kadencijai. Dabartinis prezidentas – Porfirio Lobo Sosa, išrinktas per paskutinius rinkimus (2010 m. sausio 27 d.).

Įstatymų leidžiamoji valdžia yra vienerių rūmų parlamentas – Nacionalinis Kongresas. 128 parlamento narių renkami visuotiniuose rinkimuose ketveriems metams, remiantis proporcine rinkimų sistema. Paskutiniai parlamento rinkimai vyko 2009 m. lapkričio 29 d.

## Administracinis suskirstymas

Hondūro departamentai
Hondūras skirstomas į 18 departamentų, kurie skirstomi į 298 savivaldybes. Departamentai:

1. Atlantidos departamentas
2. Čolutekos departamentas
3. Kolono departamentas
4. Komajagvos departamentas
5. Kopano departamentas
6. Korteso departamentas
7. El Paraiso departamentas
8. Fransisko Morasano departamentas
9. Grasjas a Dioso departamentas
10. Intibukos departamentas
11. Bahijos salos
12. La Paso departamentas
13. Lempiros departamentas
14. Okotepekės departamentas
15. Olančo departamentas
16. Santa Barbaros departamentas
17. Valjės departamentas
18. Joro departamentas

## Geografija

Džiunglės Olančo departamente
Hondūras – trečia pagal dydį Centrinės Amerikos valstybė. Šis kalnuotas kraštas ribojasi su Nikaragva, Gvatemala ir Salvadoru. Hondūras šiaurėje prieina prie Karibų jūros, pietuose – prie Ramiojo vandenyno. Karibų jūros pakrantėje įkurta keletas didelių uostų, kaip antai La Seiba, o netoli kranto driekiasi Bahijos salos, mėgstamos turistų. Žemumos plyti netoli pakrančių ir aukštumas vagojančių didelių upių slėniuose.

Klimatas tropinis, pasatinis. Žemumose vidutinė mėnesio temperatūra svyruoja nuo 22 iki 26 °C, kalnuose – nuo 10 iki 24 °C. Metinis kritulių kiekis 3000–5000 mm. Karibų jūros pakrantę dažnai siaubia uraganai. Dalis jų patenka giliai į žemyną (kaip kad pražūtingas uraganas Mičas).

Hondūras – kalnuotas kraštas. Aukščiausi kalnai stūkso šalies vakaruose ir centre, jie yra vulkaninės kilmės. Aukščiausias taškas – Las Minaso kalnas (2 870 m). Karštos drėgnos žemumos beveik ištisai apaugusios visžaliais atogrąžų miškais. Kalnuose vyrauja ąžuolynai ir pušynai, šlaituose auga drėgnieji rūko miškai. Šalies vakaruose, vadinamuose Moskitų krantu, gausu pelkių ir mangrovių sąžalynų.

Svarbiausios Hondūro upės yra Koko, Ulua, Čoluteka. Šalies centrinėje dalyje telkšo vulkaninės kilmės Jochoa ežeras, o Karibų pakrantėje gausu lagūnų.

Hondūras pasižymi itin didele gamtine įvairove. Jai apsaugoti įkurta keletas nacionalinių parkų, tame į UNESCO paveldą įtrauktas Platano upės biosferos rezervatas.

## Ekonomika

Infliacija 2003 m. – 7,7 %. Pagrindiniai gamybos produktai – bananai, cukrus, kava, citrusiniai vaisiai, jautiena, krevetės. Pramonės produktai – tekstilė, drabužiai, mediena, medžio produktai.

Bananai – viena svarbiausių eksporto prekių
Eksportuojamos prekės – kava, bananai, krevetės, krabai, mėsa; cinkas, mediena. 2003 m. eksporto apimtys – 1,37 mlrd. JAV dol. Importo apimtys – 3,11 mlrd. JAV dol. Pagrindiniai eksporto partneriai – JAV (52,1 %), Salvadoras (4,4 %), Pietų Korėja (3,1 %).

Hondūro pramonė, palyginti su gretimų valstybių, beveik neišplėtota, o šalies gyventojai bene neturtingiausi Lotynų Amerikoje. Užsienis investavo kapitalą į romo, aliejaus, cemento ir popieriaus pramonę, pasirūpino maisto perdirbimo įmonių statyba. Kalnuose rasta metalo rūdos, ypač sidabro, cinko, švino ir aukso, klodų. Rūda pramonei kasama požeminėse kasyklose. Dauguma žmonių dirba savo ūkiuose arba samdomi didelių plantacijų šeimininkų. Plantacijose auginami bananai, kavamedžiai, vaismedžiai ir gėlės eksportui. Kadaise Hondūras išveždavo daugiausia bananų pasaulyje, 25 proc.; eksporto vertės iki šiol sudaro bananai. Plokščiakalniai žemės ūkiui netinka, bet vietovės kalnuotumas panaudojamas vandens srauto energijai versti elektros energija: 80 proc. šalies elektros pagamina hidroelektrinės.

2001 m. 34 % darbuotojų dirbo žemės ūkyje, 21 % pramonėje, 45 % paslaugų sektoriuje.

## Demografija

2009 m. Hondūre gyveno 7,9 mln. gyventojų; 90 % iš jų yra metisai. 7 % Hondūro gyventojų yra indėnai (lenkai, miskitai, sumai, čorčiai, garifūnai, pečai, tolupanai), 2 % juodaodžiai ir 1 % baltieji. Yra negausios išeivių iš Kinijos, Japonijos, Artimųjų Rytų, Vietnamo bendruomenės. Didelės emigrantų iš Hondūro bendruomenės gyvena JAV, Kanadoje, Ispanijoje, Meksikoje.

Hondūriečiai
Didžioji Hondūro gyventojų dauguma (97 %) yra katalikai, nors pastaruoju metu daugėja protestantų (skirtingais duomenimis nuo 3 iki 36 %). Didelė dalis hondūriečių lanko skirtingų kongregacijų bažnyčias. Yra nežymus kiekis budistų, musulmonų, judėjų, bahajų, rastafariečių, vietinių indėnų tikėjimų išpažinėjų.

Dauguma Hondūro gyventojų susitelkę derlinguose šalies pietinės ir šiaurės vakarinės dalies slėniuose. Rečiausiai gyvenami pelkėti, džiunglėmis apaugę Olančo ir Grasjas a Dioso departamentai.

## Kultūra

Komajagvos katedra
Kaip ir daugelyje Centrinės Amerikos šalių, Hondūre persipina ispaniška, indėniška ir karibietiška kultūros. Kalnuotuose pietuose, kur gyvena daugiausia metisai, vyrauja ispaniška kultūra, įtakota vietinių indėnų (majų, lenkų ir kt.), tuo tarpu Karibų pakrantėje, kur gyvena juodaodžiai, garifūnai, būdinga karibietiška kultūra. Kalnuotojo Hondūro gyventojai karibiečius vadina karakolais. Jie vartoja anglų kalbą, verčiasi žvejyba, turizmu, bananų auginimu (kaip ir kitos Karibų tautos), o pietiečiai kalba ispaniškai, verčiasi žemės ūkiu, prekyba.

Kaip ir visa kultūra, Hondūro virtuvė yra susidariusi susimaišius skirtingoms tradicijoms. Iš Meksikos atkeliavę produktai yra tamalė, kepta mėsa (*carne asada*), tortilijos, iš Karibų krantų – žuvies produktai, jūros gerybės. Hondūriečiai vartoja daug produktų iš kokosų, bananų, įvairių tropinių vaisių.

Hondūre vyksta daug spalvingų švenčių, karnavalų ypač religinių, valstybinių švenčių dienų metu. Be to, kiekvienas miestelis turi savo šventes (atlaidus), kurių metu pritraukia daug svečių. Populiariausios sporto šakos – futbolas, beisbolas.

Hondūro simboliai yra šie: gėlė – orchidėja *Rhyncholaelia digbyana*, medis – karibinė pušis, gyvūnas – baltauodegis elnias, paukštis – raudonoji ara.

## Kita informacija

* Hondūro ryšiai
* Hondūro transportas
* Hondūro karinės pajėgos
* Hondūro tarptautiniai santykiai
* Hondūro šventės

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Hondūrą pristatanti svetainė
* CŽV statistika Archyvuota kopija 2020-05-15 iš Wayback Machine projekto.