Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Provansas

| Prancūzijos istorinė provincija |
| --- |
| Provence |
|  |
|  |
| Šalis | Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas |
| Vėliava |  |
| Tautos |  |
| Kalba | oksitanų (Provansalio d.) |
| Laikotarpis | 855-1481 m. |
| Valstybės | Ž. Burgundija Provanso gr. |
| Miestai | Marselis, Nica |
|  |
|  |

**Provansas** (oks. *Prouvènço,* pranc. *Provence*) − istorinė sritis Prancūzijos pietryčiuose, prie Viduržemio jūros.

Dabartiniu metu Provanso istorinė sritis apima Prancūzijos regioną Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas, į kurį įeina Aukštutinio Provanso Alpių, Aukštutinių Alpių, Pajūrio Alpių, Ronos Deltos, Varo ir Vokliūzo departamentai. Didžiausi miestai Provanse: Marselis, Nica, Tulonas, Kanai, Avinjonas.

Provanso paviršius kalnuotas, vakaruose − Ronos žemuma. Slėniuose ir pajūryje auginami subtropiniai vaismedžiai, daržovės, gėlės, alyvmedžiai, eteriniai augalai, kviečiai, Ronos deltoje − ryžiai.

Provanso pietryčių pajūrį užima didžiausias Prancūzijos kurortinis rajonas − Žydrasis krantas (*Côte d'Azur*).

## Istorija

Provanso teritorijoje I tūkstantmetyje pr. m. e. gyveno ligūrų gentys. VI a. pr. m. e. Provansą kolonizavo graikai, o II a. pr. m. e. užkariavo romėnai; Provansas ėmė priklausyti Romos provincijai Norbono Galija.

V−VI a. sritį užkariavo vestgotai, vėliau burgundai. Nuo 536 m. Provansas priklausė Frankų valstybei.

855−863 ir 879-911 m. Provansas sudarė dalį Provanso karalystės (arba Žemutinės Burgundijos). Nuo 933 m., susijungus dviem Burgundijoms − į Burgundijos (Arelato) karalystę. Nuo 961 m. joje turėjo grafystės statusą. 1113−1246 m. Provanso grafystę valdė Barselonos grafai, o 1246−1481 m. Anžu dinastija.

1481 m. Provansas buvo prijungtas prie Prancūzijos, turėjo provincijos autonomiją. Per Prancūzijos didžiąją revoliuciją Provanso provincija buvo panaikinta.

## Nuorodos

* Informacija turistams apie Provansą Archyvuota kopija 2006-08-13 iš Wayback Machine projekto. (anglų, ispanų, italų, olandų, prancūzų, vokiečių k.)
* Turizmas Provanse Archyvuota kopija 2007-05-23 iš Wayback Machine projekto. (anglų, italų, prancūzų, vokiečių k. ir kt.)
* Apie Provansą (anglų k.)
# Hamburgo uostas

| Hamburgo uostas |
| --- |
|  Šv. Pauliaus prieplaukos |
| Vieta |
| Valstybė |  Vokietija, Hamburgas |
| Bendra informacija |
| Pradėjo veikti | 1189 m. gegužės 7 d. |
| Statistika |
| Nuoroda | www.hafen-hamburg.de/en/homepage/ |

Palydovinė Hamburgo nuotrauka. Uostas tęsiasi palei pietinį Elbės upės krantą ir skyla į daugelį atšakų.
Altenverderio konteinerių terminalas.
**Hamburgo uostas** – Vokietijos jūrų uostas, esantis Hamburge, šalia Elbės upės. Tai didžiausias uostas Vokietijoje, dar vadinamas „vartais į pasaulį“ (vok. *Tor zur Welt*). Remiantis dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentu, Hamburgo uostas yra trečias pagal užimtumą uostas Europoje (po Roterdamo ir Antverpeno) ir 15-tas pagal dydį visame pasaulyje. 2014 m. uostas buvo atsakingas už 9,73 mln. TEU (dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentai).

Uostas užima 73,99 km² plotą, iš kurių 43,31 km² yra sausumoje. Vietovė yra natūraliai pranaši dėl išsišakojančios Elbės, kuria suteikia tobulą vietą uosto kompleksui su sandėliavimo ir perkrovimo infrastruktūra. Sandėlių rajonas Špaiherštatas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.

## Kruizai

Hamburgo uostas yra vienas iš didžiausių ir svarbiausių įplaukimo uostų Europoje, Atlante, Norvegijos ir Baltijos jūrose plaukiojantiems kruiziniams laivams. Uostas taip pat svarbus savo laivų statyklomis, statančiomis ir atkuriančiomis jachtas bei kruizinius lainerius. Hamburgo uostas turi du keleivių terminalus kruiziniams laivams, galinčius aptarnauti didžiausius kruizinius laivus pasaulyje.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficialus Hamburgo uosto tinklalapis Archyvuota kopija 2008-05-13 iš Wayback Machine projekto.
* Hamburgo uosto statistika Archyvuota kopija 2006-12-08 iš Wayback Machine projekto.
* HafenCity tinklalapis Archyvuota kopija 2016-09-24 iš Wayback Machine projekto.
* Laivų judėjimas Hamburgo uoste realiu laiku
# Prekybos balansas

Suvestinis einamosios sąskaitos balansas 1980–2008 m. Skaičiai pateikti JAV doleriais (mlrd.). Šaltinis tarptautinis valiutos fondas
**Prekybos balansas** – šalies eksportuojamų ir importuojamų prekių vertės skirtumas. Prekybos balanso deficitas atsiranda tada, kai importo vertė viršija eksporto vertę, o perteklius, kai eksporto vertė viršija importo vertę. Šis rodiklis turi didelę įtaką valiutos svyravimams. Didėjant eksporto paklausai, didėja šalies valiutos paklausa. Didėjant importo paklausai, didėja šalies valiutos pasiūla. Prekybos deficitas ar perteklius gali sudaryti prielaidų šalies valiutai nuvertėti ar brangti.

## Prekybos balanso apskaičiavimas

Prekybos balansas apskaičiuojamas skaičiuojant faktiškai įvežtas ir išvežtas prekes ir paslaugas. Prekybos balansas gali būti apskaičiuotas atskirai valstybei ar jų grupei. Dažniausiai pateikiami duomenys už metus, ketvirčius, mėnesius.

## Prekybos balanso ir valiutų sąsajos

Šalies prekybos balansas yra susijęs su valiutos kurso pokyčiais. Jei prekybos balansas ilgą laiką būna neigiamas, valiutos kursas turi kristi tiek, kad valstybės ūkis taptų konkurencingesnis. Tačiau valiutos kursas gali nepakisti, jei neigiamas prekybos saldo bus padengtas iš kitur gautomis lėšomis: paskolomis, užsienio pagalba, turizmo pajamomis, užsienio bendrovių dividendais, užsienio investicijomis, užsienyje uždirbtais pinigais.

## Išnašos
# Vidutinių platumų klimatas

Klimato juostos
**Vidutinių platumų klimatas** – klimato juosta būdinga vidutinių platumų regionui – teritorijai tarp šiaurės poliaračio ir tropikų. Vidutinių platumų klimato juosta plyti tarp subtropinės ir subarktinės (arba subantarktinės) juostų. Vidutinių platumų klimatas taip pat gali pasireiškti ir kitose klimato juostose esančiuose kalnuose (pvz., Anduose).

Šiai klimato juostai būdingas sezoniškumas (4 sezonai): šalta žiema, šilta vasara, bei tarpiniai sezonai – pavasaris ir ruduo. Kritulių kiekis labai priklauso nuo atstumo nuo jūros, tačiau jis yra pastovus per visus metus.

Vidutinių platumų klimato juostoje auga spygliuočių, lapuočių arba mišrieji miškai, stepės.
# Kuru kosmodromas

„Ariane 5“ raketų paleidimo aikštelė
**Kuru kosmodromas** (arba **Gvianos kosminis centras**) Prancūzijos Gvianoje – Prancūzijos bei Europos Kosmoso Agentūros naudojamas kosminis centras. 50 km nuo Kajeno esantį objektą Prancūzijos nacionalinis kosminių tyrimų centras (*CNES*) pradėjo statyti 1965 m. ir baigė 1968 m. Nuo to laiko kiekviena pageidaujanti šalis gali naudoti kosmodromą palydovų paleidimui į kosmosą. Kuru kosmodromas pasižymi tuo, kad jis yra arti Žemės pusiaujo ir kad raketos nešėjos yra paleidžiamos virš vandenyno.

## Istorija

Alžyrui 1962 m. atkūrus nepriklausomybę, Prancūzija buvo priversta palikti savo tuometinį raketų paleidimo centrą. CNES pradėjo ieškoti naujos vietovės arčiau pusiaujo. Iš daugelio variantų buvo pasirinkta Prancūzijos Gvianoje esanti teritorija. Kuru kosmodromas yra maždaug 500 km nuo pusiaujo. Tokioje geografinėje platumoje paleidžiamas kūnas, dėl Žemės sukimosi įgauna papildomą 460 m/s greitį, su sąlyga kad jis yra paleidžiamas rytų kryptimi. Tai, kad į šiaurę ir rytus nuo Gvianos pakrančių yra Atlanto vandenynas, yra papildomas privalumas, garantuojantis paleidimo saugumą ir palydovų paleidimą tiek pusiaujinėje, tiek polinėje orbitose. Kiti veiksniai – greta esantis giliavandenis uostas, oro uostas su ilgu pakilimo taku, mažas seisminis aktyvumas, taip pat politinis stabilumas.

## Kosmodromas

Nebenaudojama „Ariane 4“ paleidimo aikštelė
Pagrindinė centro paskirtis – palydovų paleidimas į kosminę erdvę. Dažniausiai tam naudojamos „Ariane“ nešėjos. Kosmodromas turi tris paleidimo kompleksus šio tipo raketoms paleisti. Pirmasis „ELA1“ iki 1989 m. buvo naudojamas „Ariane 1“, „Ariane 2“ ir „Ariane 3“ raketų paleidimui. Antrajame „ELA2“ iki 2004 m. startavo „Ariane 4“. Dabartinės „Ariane 5“ pakilimui naudojamas naujausias pakilimo kompleksas „ELA3“. Raketos nešėjos yra surenkamos bei bandomos čia pat, prie kosmodromo pastatytose gamyklose.

## Bendradarbiavimas su Rusija

Pagal susitarimą tarp Europos Kosmoso Agentūros (ESA) ir „Roskosmos“ Rusijos specialistai 2007–2011 m. pastatė naują paleidimo kompleksą „ELS“, reikalingą rusų gamybos „Sojuz“ raketoms paleisti. Kompleksas yra 10 km į šiaurę nuo „ELA3“ paleidimo aikštelės. Pagal susitarimą ESA galės naudoti pranašesnes rusiškas nešėjas, o Rusija gaus leidimą paleidinėti savo krovinius iš Gvianos kosminio centro. 2011–2015 m. iš „ELS“ komplekso paleista 13 raketų, tarp iškeltų į orbitą palydovų yra šeši „Galileo“ navigacinės sistemos palydovai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

Oficialus Gvianos Kosminio Centro puslapis
# Visuminė paklausa

**Visuminė paklausa** – (angl. *aggregate demand*) visa paklausa nurodytoje teritorijoje.

## Visuminės paklausos apskaičiavimas

Visuminė paklausa susideda iš keturių makroekonominių subjektų:

* Namų ūkių paklausa – C.
* Įmonių paklausa – I.
* Valstybės paklausa – G.
* Likusio pasaulio paklausa. Lygus skirtumui tarp eksporto ir importo – švarus eksportas (NX).

Tokiu būdu mes apskaičiuosime sumą aukščiau paminėtų rodiklių: WIKINIUM\_MATH\_PH\_0

Didžiausią paklausos dalį sudaro namų ūkių sektorius, apie 40–50 %.

Neoklasikai ir keinsistai nesutaria kaip formuojasi visuminė paklausa. Pagal neoklasikų teoriją namų ūkių paklausa priklauso nuo bankų palūkanų normų. Keinsistais tvirtina, kad namų ūkių paklausa priklauso nuo suminių pajamų. Ginčai daugiausia kyla dėl supratimo, kaip funkcionuoja rinkos mechanizmas.

## Visuminę paklausą lemiantys veiksniai

Visuminę paklausą lemia:

* Visuomenės turtingumas,
* Realios palūkanos,
* Ekonomikos pokyčių laukimas,
* Infliacija,
* Valiutos kurso pokyčiai,
* Valstybės pajamos importuojant kitų valstybių prekes.
# Boris Vian

| Borisas Vianas pranc. *Boris Vian* |
| --- |
|  |
| Gimė | 1920 m. kovo 10 d. Vil Davrė šalia Versalio |
| Mirė | 1959 m. birželio 23 d. (39 metai) Paryžius |
|  |
| Veikla | prancūzų rašytojas, vertėjas, dainų autorius ir atlikėjas, džiazo muzikantas ir kritikas, originalių vakarėlių organizatorius, aktorius. |
|  |
|  **Vikiteka** | Boris Vian |

**Borisas Vianas** (pranc. *Boris Vian*, 1920 m. kovo 10 d. Vil Davrė šalia Versalio – 1959 m. birželio 23 d. Paryžius) – prancūzų rašytojas, vertėjas, dainų autorius ir atlikėjas, džiazo muzikantas ir kritikas, originalių vakarėlių organizatorius, aktorius. Kūrinius publikavo ir Vernon Sullivan slapyvardžiu.

## Biografija

Gimė turtingoje liberalių pažiūrų šeimoje. Gavęs inžinieriaus išsilavinimą (baigė prestižinę École Centrale Paris) grojo džiazo grupėse, kūrė dainas, filmavosi filmuose, vertė iš anglų kalbos (taip pat ir Raymondo Chandlerio kriminalus).

Borisas Vianas – įvairialypė, įdomi asmenybė, dievinęs džiazą bei nekentęs karo. Vienas iš spalvingiausių pokario Paryžiaus veikėjų. Mirė būdamas 39-erių per filmo, pastatyto pagal jo romaną „Aš nueisiu nusispjauti ant jūsų kapų“, peržiūrą. 1946 m. parašytas Boriso Viano romanas „Dienų puta“ – garsiausias jo kūrinys. Antimilitarizmas ir nesitaikstymas su „teisingai bei dorai“ mąstančiais – svarbiausios Boriso Viano temos. Gyvenęs vos 39-erius metus, B. Vianas lyg meteoritas įsiveržė į XX amžiaus prancūzų literatūrą. Didžiulis jo kūrybinis palikimas išleistas 15 tomų raštų. B. Viano kūriniai nuolat kartojami Prancūzijoje, verčiami ir leidžiami daugelyje pasaulio šalių.

## Proza

**Boriso Viano vardu išleista: Fėjų pasakos (*Conte de fées à l’usage des moyennes personnes*), 1943 m.
* Bruzdesys Anduose (*Troubles dans les Andains*) 1947 m., ir 1966 m.
* (*Vercoquin et le plancton*), 1947 m.
* Dienų puta (*L'Écume des Jours*) 1947 m.
* Ruduo Pekine (*L’Automne à Pékin*), 1947 m.
* Termitai (*Les Fourmis*) 1949 m., apsakymai
* Raudona žolė (*L’Herbe rouge*), 1950 m.
* (*L’Arrache – coeur*), 1953 m.
* (*Le Ratichon baigneur*), 1950 m., apsakymai
* (*Les Lurettes fourrées*), 1962 m., apsakymai
* (*Le loup – garou*), išleista 1970 m., apsakymai

**Vernono Sulivano slapyvardžiu išleista: Aš nueisiu nusispjauti ant jūsų kapų (J’irai cracher sur vos tombes*) 1946 m.*
* Mirusiųjų oda visada ta pati (*Les morts ont tous la même peau*) 1947 m.
* Ir žudys visus bailius (*Et on tuera tous les affreux*) 1948 m.
* Jos neįsiskaičiuoja (*Elles se rendent pas compte*) 1949 m.
# Neoklasicizmas

Kauno karininkų ramovė – vienas lietuviško neoklasicizmo pavyzdžių
**Neoklasicizmas** (*neo* + *klasika*, iš lot. *classicus* – „pirmaeilis“) – XIX–XX a. meno, literatūros, muzikos, architektūros įvairių tendencijų sambūris, jungiantis klasiką, baroką, rokoką.

## Architektūra

Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka, 1958 m., Vilnius
Neoklasicizmo architektūroje taikyta orderinė sistema, papildyta renesanso ir baroko elementais. I etapas klestėjo Rusijoje ir JAV. II etapas truko XX a. 1-ojoje pusėje, buvo susijęs su laisva orderinės sistemos interpretacija, klasicizmo formos derintos su moderniomis konstrukcijomis ir medžiagomis. Klasicizmo formas architektūroje pritaikė totalitariniai režimai (stalinizmas SSRS, nacizmas Vokietijoje ir fašizmas Italijoje).

Lietuvos architektūroje I etapui priskiriami Trakų Vokės dvaro rūmai (1880), Užutrakio dvaro rūmai (1901), dabartinė Lietuvos mokslų akademija (1908). II etapas labiausiai išryškėjo XX a. tarpukariu Kaune – Lietuvos banko rūmai (1928), Kauno filharmonija (1930), Karininkų ramovė (1937) ir kt. Sovietmečio neoklasicizmas dar vadintas socialistiniu realizmu – tarp jų vienas didžiausių yra Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka (1958).

## Skulptūra

XX a. sovietmečio Lietuvoje plito neoklasicistinis Motinos Tėvynės įvaizdis – J. Mikėno „Taika“ (1960) ir „Pirmosios kregždės“ (1964, 1987), G. Jokūbonio „Motina“ Pirčiupių kaime (1960).

* „Pirmosios kregždės“, Vilnius, 1987 m.
* „Pergalingoji Venera“, Roma, 1808 m.
* „Gedinti Artemidė“, Niujorkas, 1794 m.

## Muzika

Lietuvos banko rūmai, Kaunas, 1928 m.
Neoklasicizmas muzikoje plėtojo daugiausia baroko tradicijas. Kai kurių šalių (dažniausiai Rusijos) muzikologai reikšmingai neoklasicizmo stiliaus atmainai apibūdinti vartoja dar ir neobaroko terminą. Tarp lietuvių neoklasicizmo muzikos bruožų turėjo Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Balys Dvarionas, Julius Juzeliūnas ir kt.

## Literatūra

Prancūzų literatūroje neoklasicizmo atstovai yra Paulas Valerys ir Džeimsas Tisotas, Rusijoje taip pat priskiriamas vadinamasis akmeizmas, o lenkiškoje – Mečislovas Jastrunas. Taip pat vadinamas kraštutine estetika.

## Šaltiniai
# Romantizmo muzika

Džiuzepė Verdis atlieka operą "Aida"
**Romantizmo muzika** – muzika sukurta romantizmo epochoje, glaudžiai susijusi su epochos pasaulėžiūra bei kitomis minėto laikotarpio meno šakomis ir filosofija.

## Bruožai

Romantizmas pabrėžė stiprias emocijas, vaizduotę, laisvę nuo antikinių ir klasikinių griežtų meno formų ir maištavo prieš socialines konvencijas. Romantizmas neigė švietėjiškos filosofijos racionalizmą, kėlė menininko vaizduotės, intuicijos, jausmų reikšmę, vertino kūrybos individualumą ir subjektyvumą.

## Operos suklestėjimas

Romantizmo muzikos laikais suklestėjo ir operos žanras. Žymiausi operų kūrėjai: Dž. Verdis („Traviata“, „Nabukas“, „Aida“, „Otelas“, „Rigoletas“ ir dar daug kitų operų), Š. Guno („Faustas“, „Romeo ir Džuljeta“), Ž. Bizė („Karmen“), Dž. Rosinis („Sevilijos kirpėjas“), Dž. Pučinis („Bohema“), R. Vagneris („Tanhoizeris“, „Skrajojantis olandas“) ir kiti.

Visos šios operos pasižymi melodingumu, virtuoziškomis arijomis, įspūdingais chorais ir ansambliais, spalvinga orkestruote.

## Šokių išpopuliarėjimas

Romantizmo laikais ištobulėjo ir po visą pasaulį paplito įvairių kraštų liaudies šokiai. Ispanų – bolero, italų – gavanera, prancūzų – farandola, lenkų – mazurka, polonezas, čekų – polka, vokiečių – valsas. Populiariausiais šokiais tapo valsas ir polka. Valsus rašė daugelis kompozitorių romantikų, tačiau daugiausiai jų sukūrė austras Johanas Štrausas, dar vadinamas valsų karaliumi. Jis Vienoje buvo įsteigęs valsų orkestrą. J. Štrauso kūryba: valsai, polkos, kadriliai, maršai ir operetės („Šikšnosparnis“, „Čigonų baronas“, „Vienos kraujas“ ir kitos).
# Pelno mokestis

Įmonių pelno (*corporate*) ir gyventojų pajamų (*personal*) mokesčių tarifai įvairiose šalyse 2005 m.
**Pelno mokestis** (*įmonių pelno mokestis*) – mokestis, renkamas nuo juridinių asmenų pelno. Pelno mokestis apskaičiuojamas nuo juridinių asmenų pajamų atėmus išlaidas, amortizaciją ir kartais investicijas į gamybą, mokslinius tyrimus, labdarai skiriamas sumas. Lietuvoje nuo skirtų labdarai iki 2 % pelno, mokesčio mokėti nereikia.

## Tarifai Lietuvoje

Nuo 2010 metų bazinis pelno mokesčio tarifas mažinamas nuo 20 iki 15 proc., o mažoms įmonėms (kuriose dirba ne daugiau 10 žmonių ir mokestinio laikotarpio pajamos neviršija 500 tūkstančių litų) pelno mokesčio tarifą - mažinamas iki 13 proc.

## Šaltiniai
# Aukštutinė Prancūzija

| Aukštutinė Prancūzija pranc. *Hauts-de-France* pik. *Heuts-d’Franche* |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) ------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** |  Prancūzija |
| **Administracinis centras** | Lilis |
| **Departamentai** | 5 |
| **Įkūrimo data** | 2016-01-01 |
| **Regiono tarybos prezidentas** | Xavier Bertrand (LR) |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 6 009 976 |
| **Plotas** | 31 813 km² (9) |
| **Tankumas** (2015) | 189 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | FR-HDF |
|  |
| **Tinklalapis** | hautsdefrance.fr |
|  **Vikiteka** | Aukštutinė PrancūzijaVikiteka |

**Aukštutinė Prancūzija** (pranc. *Hauts-de-France*, pik. *Heuts-d’Franche*) – 2016 m. sudarytas administracinis regionas iš Šiaurės-Pa de Kalės ir Pikardijos, šiaurės Prancūzijoje, prie Lamanšo sąsiaurio. Sostinė – Lilis. Plotas – 31,8 tūkst. km²; 6,01 mln. gyventojų (2015).

## Geografija

Regionas ribojasi su Belgija (Flandrija ir Valonija) šiaurės rytuose, Lamanšo sąsiauriu šiaurės vakaruose, taip pat su kitais Prancūzijos regionais: Grand Estu pietryčiuose, Il de Fransu pietuose ir Normandija pietvakariuose. Jungiasi su Jungtine Karalyste (Anglija) per Eurotunelį.

### Departamentai

* Ena (02)
* Šiaurė (59)
* Uaza (60)
* Pa de Kalė (62)
* Soma (80)

### Didžiausi miestai

1. Lilis (233 tūkst.)
2. Amjenas (133 tūkst.)
3. Turkuenas (97 tūkst.)
4. Rubė (96 tūkst.)
5. Diunkerkas (89 tūkst.)
6. Kalė (76 tūkst.)
7. Vilnev d'Askas (62 tūkst.)
8. Saint-Quentin (56 tūkst.)
9. Bovė (55 tūkst.)
10. Valansjenas (44 tūkst.)

* Lilis
* Amjeno katedra
* Arsaso citadelė
* Ambleteuse fortas
* *Château de Pierrefonds*

## Taip pat skaitykite

* Šiaurė-Pa de Kalė
* Pikardija
* Prancūzijos departamentai

## Nuorodos

* Oficialus puslapis