Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Straipsnis

*Kitos reikšmės – Straipsnis (reikšmės).*
**Straipsnis** – analitinis žurnalistikos žanras, kuriam būdinga reiškinių, problemų analizė, nuoseklus, loginis minties plėtojimas, visuomenės gyvenimo dėsningumų atskleidimas.
Kartais atvirai išsakoma autoriaus nuomonė. Daromos įtikinamos išvados. Rašant išskiriami trys etapai: temos pasirinkimas, temos pateikimas ir literatūrinis apdorojimas.

## Straipsnių skirstymas

Paprastai žurnalistikoje straipsniai skirstomi į:

* redakcinius – vedamasis, redakcijos nuostatas atspindintis, jos vardu parašytas, neretai nenurodant konkretaus autoriaus,

rašinys, dažnai atsiliepiantis į kokius nors įvykius, paaiškėjusius faktus, tendencijas. Dažniausiai publikuojamas nuolatinėje laikraščio ar žurnalo vietoje, gali būti be pavadinimo, tik su nuolatine rubrika. Būdinga nedidelė, neretai vienoda visiems
leidinio redakciniams straipsniams apimtis, glaustas minčių dėstymas, tezių pobūdžio argumentacija, naudojami publicistinės
retorikos elementai. Įprasta pateikti išvadas, apibendrinimus, atspindinčius redakcijos nuostatas. Susiformavo XIX a. vid.;

* teorinius – visuomenės gyvenimo reiškiniai, problemos, pokyčiai, reformos gvildenama teoriniu aspektu, remiantis mokslo

žiniomis. Mintys dėstomos suprantamai, populiariai, paprastai, iliustruojant abstrakčius teiginius konkrečiais pavyzdžiais.
Tikslas – supažindinti su aktualiais klausimais, kurie yra svarbūs visuomenei;

* probleminius – gyvenimiškas problemas, reiškinius apibendrinančiai analizuojantis žurnalistinis rašinys. Nagrinėjamas ne

konkretus objektas, o gvildenamos problemos, konkrečiais pavyzdžiais iliustruojant bendresnio pobūdžio analizę;

* apžvalginius – tam tikro pobūdžio ir pasirinktos tematikos reiškinių ir įvykių analizė. Analizuoja tam tikro laiko ar vietos apibrėžto situacijos dėsningumus;

* mokslinius;

* kritinius;

* poleminius – diskusinio pobūdžio, ginama autoriaus nuomonė.

## Šaltiniai

Vikižodynas
* Žurnalistikos enciklopedija, Vilnius 1997
# Henrikas II (Anglija)

| Henrikas II (Anglija) |
| --- |
|  |
| Henrikas II |
| Plantagenetai |
| Gimė | 1133 m. kovo 5 d. Le Mane |
| Mirė | 1189 m. liepos 6 d. (56 metai) Šinone |
| Tėvas | Žofrua V, Anžu grafas |
| Motina | Matilda (imperatorė) |
| Sutuoktinis (-ė) | Eleonora Akvitanietė |
| Vaikai | Viljamas, Henris, Ričardas I, Džefris II, Joanas I, Matilda, Eleonora, Joanas, Džefris, Viljamas, Piteris |
|  Anglijos karalius |
| Valdė | 1154 m. spalio 25 d. - 1189 m. rugpjūčio 6 d. (34 metai) |
| Karūnavimas | 1154 m. gruodžio 19 d. |
| Pirmtakas | Steponas |
| Įpėdinis | Ričardas I Liūtaširdis |
|  |
|  **Vikiteka** | Henrikas II (Anglija) |

**Henrikas II** (1133 m. kovo 5 d. Le Mane – 1189 m. liepos 6 d. Šinone) – Anglijos karalius.

## Biografija

Kilęs iš Plantagenetų giminės.

## Valdymas

Užkariauta ir valdoma Henriko II teritorija
1154 m. stojo į kovą dėl karūnos su Steponu I iš Blua ir laimėjo. Iš tėvo paveldėjo Anžu, Meną bei Tureną, iš motinos (Anglijos karaliaus Henriko I dukters Matildos) – Angliją bei Normandiją su leno teisėmis į Bretanę. Susituokęs su Eleonora Akvitaniete, įgijo Puatu bei Giujeną su Gaskone, todėl Prancūzijoje pasidarė galingesnis net už Prancūzijos karalių. Jam pavyko įveikti baronų pasipriešinimą ir atstatyti centralizuotą valdžią. Klarendono konstitucijoje (1164 m.) reiškė pretenzijas į teisę disponuoti bažnyčios turtu bei teisti dvasininkus. Kenterberio arkivyskupas ir buvęs Henriko kancleris Tomas Beketas nepripažino Henriko konstitucijos, todėl karaliaus riteris 1170 m. jį nužudė. 1171–1172 m. užgrobė dalį Airijos ir čia įtvirtino Anglijos valdžią. Vėliau regentystę perėmė jo sūnūs – Ričardas I Liūtaširdis ir Jonas Bežemis.

## Santuoka ir vaikai

Žmona: nuo 1152 gegužės 18 (Puatje, Prancūzija) Eleonora Akvitanietė (1122–1204), Akvitanijos hercogė. Vaikai:

* **Viljamas** (1152–1156)
* **Henrikas** (1155–1183)
* **Matilda** (1156 – 1189 birželio 28), ištekėjo už Saksonijos ir Bavarijos hercogo Henriko Liūto
* **Ričardas I Liūtaširdis** (1157–1199), Anglijos karalius
* **Džefris II** (1158–1186)
* **Eleonora** (1162–1214), Kastilijos karaliaus Alfonso VIII žmona
* **Joana** (1165–1199), pirmas vyras – Sicilijos karalius Vilhelmas II Gerasis, antras vyras Tuluzijos grafas Raimundas VI
* **Jonas Bežemis** (1166–1216), Anglijos karalius

## Šaltiniai

## Nuorodos

## Galerija

|  |
| --- |
|
Galerija
 |
| * Henriko II karūnacija
* Henriko II antspaudas
* Henriko II žmona Eleonora Akvitanietė
 |

|  |
| --- |
| Henrikas II (Anglija) **PlantagenetaiGimė:** 1133 kovo 5 **Mirė:** 1189 birželio 6 |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai: **Steponas** | **Anglijos karalius** 1154–1189 *Kartu su Henriu* | Po to: **Ričardas I Liūtaširdis** |
| Prieš tai: **Gotfridas I** | **Normandijos hercogas Anžu hercogas ir Maino** 1151–1189 *Kartu su Henriu* |
| Prieš tai: **Eleanoras** | **Akvitanijos hercogas** 1152–1189 *Kartu su Eleonoru* | Po to: **Eleanoras** ir **Ričardas I Liūtaširdis** |
| **Puatje grafas** 1152–1153 *Kartu su Eleonoru* | Po to: **Villjamas IX** |
# Choras

*Kitos reikšmės – Choras (reikšmės).*
Štutgarto berniukų choras.
Tarpukaryje gyvavęs Antazavės merginų choras „Pavasaris“
**Choras** – didelis dainininkų kolektyvas. Dažniausiai chorai susideda iš keturių balsų, taip pat populiarūs trijų, penkių, šešių ir aštuonių balsų. Teoriškai balsų skaičius yra neribotas: Thomas Tallis yra parašęs motetą aštuoniems chorams, iš kurių kiekvieną sudaro penki balsai; Krzystofo Pendereckio „Stabat Mater“ yra skirtas trims chorams, kurių kiekvieną sudaro šešiolika balsų.

Chorinis dainavimas be akompanimento yra vadinamas *a capella*. Akompanuoti chorui teoriškai gali bet kokio tipo instrumentas; jų gali būti bet koks kiekis: nuo solo iki simfoninio orkestro. Repetuojant dažniausiai naudojamas fortepijonas. Katalikiškose bei protestantiškose pamaldose chorams dažniausiai pritaria vargonai.

Pagal balsus chorai skirstomi į šiuos tipus:

* Mišrūs chorai. Tai bene dažniausias chorų tipas susidarantis iš sopranų, altų, tenorų ir bosų (SATB). Dažnai kiekvienas iš keturių balsų yra dalinamas dar į dvi dalis (SSAATTBB) arba visas keturių balsų choras yra padalinams į dvi pusiau nepriklausomas dalis (SATBSATB). Taip pat kaip atskiras balsas gali būti išskiriamas baritonas, dar vadinamas aukštesniuoju bosu (SATBirB).
* Vyrų ir berniukų chorai, kurie dalinami tokiu pačiu principu, kaip ir mišrūs, bet viršutines partijas dainuoja berniukai (diskantai, altai) ir vyrai, dainuojantys žemesniais balsais (tenoras, baritonas, bosas). Lietuvoje tokie chorai nepopuliarūs, todėl atliekant tokiam chorui skirtus chorinius kūrinius, jį dažniausiai atlieka jungtinis vyrų ir berniukų choras.
* Moterų chorai susideda iš sopranų ir altų. Dažniausiai kiekvienas iš šių dviejų balsų dalijamas į dar dvi dalis (SSAA), kartais altai neskaidomi, o į dvi dalis dalijami tik sopranai (SSA)
* Vyrų chorai dažniausiai susideda iš dviejų tenorų balsų, baritonų ir bosų (TTBB) (arba ATBB jei viršutinę partiją dainuoja vyrų altai). Retais atvejais vyrų chorai turi *basso profundo*, žemiausią įmanomą vyrišką balsą.
* Vaikų chorai būna dviejų (SA), trijų (SSA) balsų ir daugiau.

## Nuorodos

* www.choras.lt

Vikižodynas
# Šv. Jeronimas

*Šis straipsnis apie krikščionių teologą. Apie augalą skaitykite straipsnyje kvapioji pelargonija.*

| Šventasis Euzebijus Sofronijus Jeronimas lot. *Eusebius Sophronius Hieronymus* |
| --- |
|  |
| Šventasis Jeronimas (Domeniko Girlandajo freska) |
| Gimė | 347 m. Stridone, Dalmatija |
| Mirė | 420 m. rugsėjo 30 d. (~73 metai) Betliejuje |
|  |
| Veikla | krikščionių teologas, vienas iš Bažnyčios tėvų. Katalikų tradicijoje laikomas šventuoju (sakralinė diena rugsėjo 30 d.), stačiatikių – palaimintuoju (birželio 15 d.). |
|  |
|  **Vikiteka** | Šv. Jeronimas |

**Šventasis Jeronimas** (*Euzebijus Sofronijus Jeronimas*, lot. *Eusebius Sophronius Hieronymus*, 347 m. Stridone, Dalmatija – 420 m. rugsėjo 30 d. Betliejuje) – krikščionių teologas, vienas iš Bažnyčios tėvų. Katalikų tradicijoje laikomas šventuoju (sakralinė diena rugsėjo 30 d.), stačiatikių – palaimintuoju (birželio 15 d.).

Jeronimas dažniausiai vaizduojamas su kitais trimis Bažnyčios tėvais – šv. Augustinu, šv. Ambrozijum ir popiežium Grigaliumi I, rašantis, atgailaujantis, kaip barzdotas atsiskyrėlis dykumoje. Jo atributai – liūtas ir kaukolė. Dalmatijos ir Liono, mokinių, mokytojų, mokslininkų, vertėjų, asketų, mokslo ir Biblijos draugijų globėjas.

## Gyvenimas

Romoje studijavo gramatiką, retoriką ir filosofiją. 366 m. pakrikštytas. Tapo griežtu asketu. Apie 373 m. pradėjęs piligriminę kelionę į Jeruzalę, ilgiau užtruko Antiochijoje (dab. Antakija), 375–378 m. kaip atsiskyrėlis gyveno dykumoje netoli Chalebo. Išmoko graikų ir hebrajų kalbas. 379 m. Antiochijoje įšventintas kunigu. 379–382 m. gyveno Konstantinopolyje, buvo Grigaliaus Nazianziečio mokiniu. Nuo 382 m. Romoje dirbo popiežiaus Damaso I sekretoriumi. Romoje subūrė asketų bendruomenę, kuriai priklausė daug kilmingų moterų. Jis net buvo apkaltintas dėl vienos moters, nepakėlusios asketinių apribojimų, mirties. Po Damaso I mirties Jeronimo kritikuojama dvasininkija privertė jį išvykti iš Romos.

## Vertimai

Šventasis Jeronimas plačiai žinomas dėl savo Biblijos vertimo iš graikų ir hebrajų kalbų į lotynų kalbą. Šis vertimas, vadinamas Vulgata, katalikų yra pripažįstamas oficialiu Biblijos tekstu.

Taip pat yra parašęs Senojo bei Naujojo Testamento komentarus, teologinių darbų, laiškų, istorinių darbų.

## Šv. Jeronimas dabartinėje kultūroje

Lietuvos kultūros ministerija kasmet rugsėjo 30-ąją (Tarptautinę vertėjų dieną) skiria Šv. Jeronimo premiją. Premija siekiama vertinti ir skatinti lietuvių literatūros vertėjų darbą ir indėlį į tarptautinius kultūros mainus, Lietuvos kultūros sklaidą užsienyje, patrauklaus Lietuvos įvaizdžio kūrimą ir skiriama grožinės ir humanitarinės lietuvių literatūros vertėjui ar vertėjai už profesionaliai ir meniškai į užsienio kalbą išverstus kūrinius, už lietuvių literatūros populiarinimą užsienyje.

## Nuorodos

Šv. Jeronimas dailėje
# 2024 m. liepos 8 d. Rusijos ataka prieš Ukrainos miestus

Vaikų evakuacija šalia „Ochmadyt“ ligoninės po Rusijos atakos
**2024 m. liepos 8 d. įvykdytas masinis raketų smūgis prieš Ukrainą** – vykstant Rusijos-Ukrainos karui. Kijevas, Kryvyj Rihas ir kiti Ukrainos miestai buvo apšaudyti daugiau nei keturiasdešimčia Rusijos kariuomenės raketų, įskaitant hipergarsines „Kinžal“ raketas, kurias sunku perimti. Iš viso žuvo mažiausiai 37 žmonės ir apie 170 buvo sužeisti. Kijeve, be gyvenamųjų pastatų ir infrastruktūros, buvo apgadinta vaikų ligoninė „Ochmadyt“. Tarptautinė bendruomenė pasmerkė išpuolius, daugelis juos pavadino Rusijos karo nusikaltimais.

## Šaltiniai
# Diplomatija

*Kitos reikšmės – Diplomatas.*
Iliustracija iš knygos "Codex diplomaticus Regni Poloniae et Magni Ducatus Lituanie". Vilnius, 1758–1764 m.
Ger van Elk, *Symmetry of Diplomacy*, 1975, Groninger Museum.
**Diplomatija** visuma priemonių, kurių pagalba tarptautinės teisės subjektas (valstybė, tarpt. organizacija) yra atstovaujamas santykiuose su kitais subjektais. Diplomatai paprastai yra akredituojami – naujas pasiuntinys arba ambasadorius įteikia savo vyriausybės skiriamuosius raštus valstybės, kuriai jis yra skirtas vyriausybei, tuo patvirtindamas kad gali vesti derybas ir atstovauti savo šaliai. Diplomatams suteikiamas diplomatinis imunitetas, kuris saugo jį nuo galimos baudžiamosios, civilinės ar administracinės atsakomybės.

„Diplomatišku“ vadinamas toks elgesys, kuris rodo polinkį į kompromisus, taip pat stengiasi suprasti kitos pusės norus ir siekius.

Svarbiausios tarptautinės diplomatijos institucijos yra diplomatinės tarnybos.

Yra keletas pagrindinių diplomatijos formų. Paprasčiausia ir seniausia yra dvišalė diplomatija tarp dviejų valstybių. Ši diplomatija paprastai pasireiškia ambasadų veikla ir aukščiausiųjų valstybės pareigūnų vizitais į kitas šalis. Kita diplomatijos forma yra daugiašalė diplomatija, kai keletas valstybių vienu metu siekia gauti bendrą rezultatą, kuris būtų visoms joms įpareigojantis. Formalios daugiašalės diplomatijos pradžia laikomas XIX a. vykęs Vienos Kongresas.

## Diplomatinė atstovybė

## Nuorodos

Vikicitatos

* Jungtinės Tautos
* Fletcher School of Law and Diplomacy
* Georgetown University School of Foreign Service
* Le Monde diplomatuque
* Diplomatijos žodynas vok. k. Archyvuota kopija 2012-07-20 iš Wayback Machine projekto.

## Papildomam skaitymui

**Lietuvių k. Diplomatija, Henry Alfred Kissinger, Leidykla: Pradai. Išleidimo metai: 2003, Formatas: 16x25 cm, ISBN 9986-943-88-4, Puslapių skaičius: 902.
* Der Derian, James: Apie diplomatiją. Vakarų susvetimėjimo genealogija. Eugrimas.
# Europos anglių ir plieno bendrija

Europos anglių ir plieno bendrijos vėliava
Europos anglių ir plieno bendrijos steigėjai: Belgija, Prancūzija,
Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai ir Vakarų Vokietija
**Europos anglių ir plieno bendrija** (angl. *European Coal and Steel Community*) – viena iš Europos bendrijų, veikusi 1951–2002 m. Būstinė – Liuksemburgas.

## Istorija

Įsteigta 1951 m. Paryžiaus sutartimi Belgijos, Italijos, Liuksemburgo, Olandijos, Prancūzijos ir VFR.

Steigimo idėjos autorius – Prancūzijos užsienio reikalų ministras R. Šumanas. Pagrindinis bendrijos tikslas buvo sukurti bendrąją anglių ir plieno rinką, panaikinti kiekybinius apribojimus, muitus ir mokesčius.

Anglių ir plieno rinkos administravimas perduotas Vyriausiajai valdybai, sudarytai iš valstybių narių vyriausybėms nepavaldžių tarptautinių tarnautojų. 1967 m. įsigaliojus Sujungimo sutarčiai, EAPB pagrindinėmis institucijomis tapo Europos Komisija, Europos Sąjungos Taryba, Europos parlamentas ir Europos Teisingumo Teismas. 2002 m. pasibaigus Paryžiaus sutarties galiojimui, visas turtas ir finansiniai įsipareigojimai perduoti ES, o vietoje EAPB įkurtas Anglių ir plieno sektorių tyrimų fondas.

## Šaltiniai
# Reformacija

|  |
| --- |
| **Europos istorija** |
| Senoji Europa

---

 |
| **Antika** |
| Egėjo civilizacija |
| Helada, Ilyrija, Trakija, Italija, Norikas, Retija, Ispanija, Britanija, Galija |
| Romos imperija, Germanija, Dakija, Skitija, Hibernija

---

 |
| **Viduramžiai** |
| Ankstyvieji > Brandieji > Vėlyvieji

---

 |
| **Naujieji laikai** |
| Renesansas, Reformacija |
| Barokas |
| Švietimo amžius |
| Napoleonmetis > XIX amžius |
| Pirmasis pasaulinis karas

---

 |
| **Naujausieji laikai** |
| Tarpukaris |
| Antrasis pasaulinis karas |
| Šaltasis karas |
| Europos Sąjunga |

Reformacijos 500 m. jubiliejus Šilutės raj.
**Reformacija** (lot.  *reformatio* 'pertvarkymas') – religinis sąjūdis XVI–XVII a. Europoje, siekęs reformuoti Romos katalikybės doktriną, kultą, bažnyčią.

Reformacijos pradininku laikomas anglas Džonas Viklifas. Po jo – Janas Husas, kuris 1415 m. liepos 6 d. buvo sudegintas Konstancoje. Jo veikla padėjo pamatus Martyno Liuterio mokymui po šimto metų. Reformacijos pradžia laikomi 1517 metai, kai Martynas Liuteris Vitenberge paskelbė savo garsiąsias 95 tezės, prikalęs jas prie bažnyčios durų.

Reformacija davė pradžią protestantizmui ir krikščionybės atšakoms:

* Liuteronybė – susikūrė 1517 m., jos pradininkas buvo Martynas Liuteris, kuris pripažino tik du sakramentus (komunija ir krikštas), propagavo Biblijos skaitymą balsu, psalmių giedojimą, liturgiją liaudies kalba, komuniją su vynu ir duona. Liuteris neigė popiežiaus neklystamumą, indulgencijas, atsisakė celibato. Liuteris teigė, kad tikintysis privalo suprasti savo maldą, todėl melstis turi gimtąją kalba.
* Anglikonybė – susikūrė 1534 m., jos pradininkas buvo karalius Henrikas VIII, atskyręs Anglijos bažnyčią nuo katalikybės, taip protestuodamas prieš popiežiaus sprendimą neanuliuoti jo santuokos. Henrikas VIII konfiskavo bažnyčios turtą, panaikino celibatą.
* Kalvinizmas – susikūrė 1536 m., jo pradininkas buvo Jonas Kalvinas, kuris propagavo predestinacijos doktriną.

## Lietuvoje

Reformacija Lietuvoje skatino gimtosios lietuvių kalbos vartojimą, kūrimą ir leidybą. Žymiausi reformatai: Martynas Mažvydas, Kristijonas Donelaitis ir Abraomas Kulvietis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Archyviniai Europos reformacijos tekstai
# Baskija

*Šis straipsnis apie administracinį Ispanijos regioną. Apie istorinį to paties pavadinimo regioną žiūrėkite straipsnį Baskija (istorinis regionas)*

| Baskija Euskadi País Vasco |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** |  Ispanija |
| **Administracinis centras** | Vitorija-Gasteisas |
| **Provincijų skaičius** | 3 |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 2 212 628 |
| **Plotas** | 7 234 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 306 žm./km² |
| **Interneto kodas** | .eus |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Baskija |

**Baskija** (arba **Baskų kraštas**; bask. *Euskadi*, isp. *País Vasco*), oficialiai **Baskų autonominė sritis** (bask. *Euskal Autonomia Erkidegoa*, isp. *Comunidad Autónoma del País Vasco*) – autonominė sritis šiaurės Ispanijoje, kartu dalis istorinio Didžiosios Baskijos regiono. Sostinė – Vitorija-Gasteisas.

Dėl Baskijos nepriklausomybės ilgai kovojo separatistinė grupuotė ETA.

## Geografija

Paviršius kalnuotas. Vakaruose į Baskiją įsiterpia Kantabrijos kalnų rytinė dalis (didžiausias aukštis – 1544 m), šiaurės rytuose – Pirėnų kalnų vakarinė dalis. Prie Biskajos įlankos – siaura pajūrio žemuma. Kalnai suskaidyti trumpų ir sraunių šiaurės–pietų krypties upių. Pietuose teka Ebras.

Per metus iškrinta vidutiniškai 1200 mm kritulių (šiaurės rytuose, San Sebastiano apylinkėse, siekia 1500 mm). Auga lapuočių ir spygliuočių miškai.

## Ūkis

Baskija – pramoninė sritis. Regionne kasama geležies, švino, cinko rūdos. Juodoji ir spalvotoji metalurgija, elektrometalurgija, metalo apdirbimas, laivų statyba ir remontas, mašinų (staklių), geležinkelio riedmenų gamyba, elektrotechnikos, chemijos, naftos chemijos, medienos apdirbimo, baldų, popieriaus, poligrafijos, stiklo, keramikos, tekstilės, odos, maisto (daugiausia žuvų perdirbimo) pramonė.

Baskijos pakrantės
Baskijoje auginami cukriniai runkeliai, kviečiai, miežiai, bulvės, daržovės, vaismedžiai, vynmedžiai. Veisiami galvijai, avys. Žvejyba.

## Provincijos

* Alavos provincija
* Biskajos provincija
* Gipuskoa provincija

## Istorija

Administracinis regionas Baskija, kartu su Navara ir Šiaurės Baskija (dalis Prancūzijos) sudaro istorinį Baskijos regioną. Dėl to visa senoji autonominės srities istorija neatsiejamai susijusi su šio regiono istorija.

## Šaltiniai
# CNN

CNN logotipas
**Cable News Network** (trumpiau **CNN**) – JAV televizijos transliuotojas, įsteigtas 1980 m. Tedo Turnerio iniciatyva. Tai populiariausias Amerikos žinių kanalas, matomas daugiau kaip 212 pasaulio šalių ir prieinamas kas penktam pasaulio gyventojui.

CNN buvo pirmasis, kuris pradėjo transliuoti žinias 24 valandas per parą.

Dauguma programų yra transliuojama iš CNN centro Atlantoje ir Niujorko, Vašingtono, Londono, Honkongo ir Abu Dabio studijų. Amerikietiška CNN versija yra taip pat matoma ir Kanadoje. Kitoms šalims yra transliuojama CNN International.

## CNN kanalai

* CNN Airport Network
* CNN Chile
* CNN en Español
* CNN Headline News
* CNN International
* CNN Pipeline
* CNN Plus
* CNN Turk
* CNN IBN
* CNN j

## Nuorodos

Oficiali svetainė
# Šv. Dionyzas

*Šis straipsnis apie Popiežių Šventąjį Dionyzą.  Apie kitas vardo Dionyzas reikšmes skaitykite straipsnyje Dionyzas.*
*Apie šventąjį, Aleksandrijos vyskupą žr. Dionyzas Aleksandrietis*

| Dionyzas lot. *Dionysius* |
| --- |
| 25-asis Popiežius |
|  |
| Gimė | ? m. galbūt Didžioji Graikija Italijoje |
| Mirė | 268 m. gruodžio 26 d. Roma, Romos imperija |
|  |
|  |
| 25-asis Popiežius |
| Išrinktas | 259 m. liepos 22 d. |
| Baigė | 268 m. gruodžio 26 d. |
| Pirmtakas | Sikstas II |
| Įpėdinis | Feliksas I |
|  |
|  **Vikiteka** | Šv. Dionyzas |

**Dionyzas**, **Dionizas** (lot. *Dionysius*, mirė 268 m. gruodžio 26 d.) – 25-asis Romos popiežius, tarnavęs nuo 259 m. liepos 22 d. iki savo mirties 268 m. gruodžio 26 d. Jam teko reorganizuoti Romos bažnyčią po imperatoriaus Valeriano vykdyto krikščionių persekiojimo metų ir jo įpėdinio Galieno įvesto pakantumo tikėjimui įstatymo. Jis taip pat padėjo atstatyti Kapadokijos bažnyčias, nusiaubtas gotų.

Popiežius Dionyzas freskoje
## Biografija

Manoma, kad Dionyzas gimė Didžiojoje Graikijoje. Dionyzas buvo išrinktas popiežiumi po kankinio Siksto II mirties 259 m. Šventajame soste popiežiaus vieta beveik metus buvo neužimta dėl sunkumų išrenkant popiežių krikščionių persekiojimo metais. Nurimus persekiojimams, Dionyzas buvo paskelbtas Romos vyskupu. Imperatorius Valerianas, pradėjęs krikščionių engimą, buvo paimtas į nelaisvę ir nužudytas Persijos karaliaus 260 m. Naujasis imperatorius Galienas išleido potvarkį apie pakantumą tikėjimui, bažnyčių ir kapinių atkūrimą, dėl ko beveik 40–čiai metų stojo „mažoji taika bažnyčioje“.

Naujajam popiežiui buvo pavesta reorganizuoti Romos bažnyčią, kurioje buvo daug betvarkės. Dėl Aleksandrijos tikinčiųjų protestų jis pareikalavo iš vyskupo Dionyzo Aleksandriečio paaiškinimų dėl savo mokymo apie Dievą ir logosą, kurie galiausiai buvo pateikti.

Dionyzas teikė materialinę ir piniginę pagalbą Kapadokijos bažnyčioms, kentėjusioms nuo gotų antpuolių ir plėšimų. Jis išaiškino teologo Sabelijaus (*Sabellius*) mokymo sekėjus. Turėjo autoritetą ir po mirties: buvo minimas Didžiojo Vasilijaus (*Basil of Caesarea*) raštuose, ypač gerbiamas karmelitų ordino.

Dionyzas įvedė tvarką bažnyčioje ir pasiekė taikos tarp stabmeldžių ir krikščionių, užtrukusios iki 303 m. Mirė 268 m. gruodžio 26 d.

## Atminimas

Šv. Dionyzo atminimo diena švenčiama gruodžio 26 d. Meno kūriniuose vaizduojamas su popiežiaus regalijomis ir knyga rankoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Popiežiai

| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Pirmtakas **Popiežius Sikstas II** |  **Popiežius Dionyzas** 259 – 268 m. | Įpėdinis **Popiežius Feliksas I** |