Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tony Abbott

| Tonis Abotas angl. *Tony Abbott* |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Antonis „Tonis“ Džonas Abotas |
| Gimė | 1957 m. lapkričio 4 d. Londonas, Anglija, Jungtinė Karalystė |
| Sutuoktinis (-ė) | Mardžė Abot |
| Vaikai | 3 |
| Kelintas | 28 |
| Australijos Ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2013 m. rugsėjo 18 d. –  |
| Ankstesnis | Kevin Rudd |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Pareigos | Ministras Pirmininkas |
| Partija | Australijos liberalų partija |
|  |
| Alma mater | Sidnėjaus universitetas, Kvynso koledžas, Šv. Patriko seminaras |
|  |
|  **Vikiteka** | Tony Abbott |

**Antonis „Tonis“ Džonas Abotas** (angl. *Anthony John "Tony" Abbott*; g. 1957 m. lapkričio 4 d.) – Australijos politinis ir visuomenės veikėjas, nuo 2013 m. rugsėjo iki 2015 m. rugsėjo – Australijos ministras pirmininkas.

## Biografija

Antonis „Tonis“ Džonas Abotas gimė 1957 m. lapkričio 4 d. Londone. Jo motina buvo australė, tėvas britas. 1960 m. šeima emigravo į Australiją. Mokėsi teisę ir ekonomiką Sidnėjaus universitete. Po to mokėsi filosofiją, ekonomiką ir politiką Kvynso koledže Oksforde. Studijų metais įsitraukė į politinę veiklą, palaikė Folklandų karą. 1984 m. nusprendė tapti dvasininku ir įstojo į Šv. Patriko seminariją.

## Šaltiniai
# Australijos politinė sistema

Australijos atstovų rūmų salė
**Australija** yra nepriklausoma valstybė, tačiau įeina į Britų Sandraugą (Commonwealth of Nations). Australija pagal **politinę santvarką** yra: pagal administracinį teritorinį suskirstymą – federacija, pagal valdymo formą – konstitucinė monarchija. Aukščiausias įstatymas – rašytinė Australijos Konstitucija.

Australijai būdinga trijų lygmenų valdžios sistema: nacionalinis lygmuo (įstatymų leidžiamoji valdžia – Atstovų Rūmai ir Senatas, įstatymų vykdomoji valdžia – Vyriausybė ir teisminė valdžia); valstijų ir teritorijų lygmuo; vietos savivalda (apie 900 savivaldybių).
Nacionaliniame lygmenyje esančių valdžios šakų galios yra nustatytos konstitucijoje, o likę dalykai priklauso valstijų kompetencijai.

## Institucijos

Australijos valstybės vadovas – karalius, šiuo metu tai Jungtinės Karalystės karalius Karolis III. 1973 m. spalio 19 d. karalienė Elžbieta II Australijos Vyriausybės rūmuose, Kanberoje, pasirašė savo sutikimą ir nuo to laiko Jungtinės Karalystės monarchas yra oficialiai tituluojamas kaip „Australijos karalius“ arba „Australijos karalienė“. Karalių Australijoje reprezentuoja generalinis gubernatorius, o kiekvienoje valstijoje – gubernatorius. Savivaldžiose teritorijose (išskyrus Australijos sostinės teritoriją) karalių atstovauja administratorius.

Ministrų kabinetą parenka generalinis gubernatorius iš federacinio parlamento narių tarpo patariant premjerministrui. Monarchija yra paveldima; generalinį gubernatorių skiria monarchas; po įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų generalinis gubernatorius paprastai skiria daugumos partijos arba daugumos koalicijos lyderį premjerministru trejų metų laikotarpiui

Dviejų rūmų Federacinis parlamentas susideda iš Senato ir Atstovų rūmų. Federacinio parlamento galios nustatytos Konstitucijoje.

## Šaltiniai
# Vitruvijaus žmogus

**Vitruvijaus žmogus** (it. *L'uomo vitruviano*) – Italijos renesanso tapytojo Leonardo da Vinčio piešinys, datuojamas 1490 m. Piešinys buvo įkvėptas Senovės Romos rašytojo, architekto Vitruvijaus darbų.

Piešinyje pavaizduotas nuogas vyras dvejose padėtyse, išskėstomis rankomis ir kojomis, apibrėžtas apskritimu ir kvadratu.

Amerikiečių meno tyrinėtojas Carmen C. Bambach teigė, kad Vitruvijaus žmogus yra „vienas iš visų laikų labiausiai atpažįstamų Vakarų civilizacijos simbolių“. Šis kūrinys laikomas unikalia meninio ir mokslinio darbo sinteze bei vienas iš Brandžiojo renesanso pavyzdžių, lygiai taip pat kaip pats Leonardas da Vinčis laikomas „renesanso žmogumi“. Britų meno istorikas Martinas Kempas šį piešinį vadina „žymiausiu piešiniu pasaulyje“.

Šis piešinys demonstruoja da Vinčio kocepciją apie idealias žmogaus kūno proporcijas. Savo užrašuose da Vinčis kūrinį pavadino *Le proporzioni del corpo umano secondo Vitruvio* (*Žmogaus figūros proporcijos pagal Vitruvijų*).

Šį kūrinį italas nupiešė 1490 m. dirbdamas Milane, o vėliau perdavė savo mokiniui Francesco Melzi. Vėliau jis atsidūrė da Vinčio piešinių publikacijoje ir labiau išgarsėjo. XVIII a. piešinys atiteko italų tapytojui Giuseppe Bossi, kuris 1822 m. jį pardavė Venecijos Akademijos galerijai. Nuo to laiko kūrinys laikomas šioje įstaigoje ir retomis progomis demonstruojamas viešai.

2019 m., minint 500-ąsias da Vinčio mirties metines, Vitruvijaus žmogus buvo paskolintas ir demonstruojamas Luvre.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Bambach, Carmen C. (2019a). *Leonardo da Vinci Rediscovered*. 2, The Maturing of a Genius: 1485–1506 t. New Haven: Yale University Press. ISBN 978-0-300-19195-0.
* Holberton, Paul (2003). „Renaissance“. Rinkinyje: Brigstocke, Hugh (red.). *The Oxford Companion to Western Art*. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-866203-7.
* Kemp, Martin (2019). *Leonardo da Vinci: The 100 Milestones*. New York: Sterling. ISBN 978-1-4549-304-26.
* Zöllner, Frank (2015). *Leonardo* (2-as leid.). Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-0215-3.
# Jasper Johns

| Jasper Johns |
| --- |
| Gimė | 1930 m. gegužės 15 d. Augusta, Džordžija, JAV |
|  |
| Veikla | JAV tapytojas, grafikas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Venecijos bienalės pagrindinis prizas už tapybą, Metų dailininkas
* MIR apdovanojimas (1989)
* Nacionalinis menų medalis (1990)
* Prezidento laisvės medalis (2011)
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Jasper Johns |

**Džasperas Džonsas** (angl. *Jasper Johns*, g. 1930 gegužės 15 d. Džordžijoje, JAV) – vienas garsiausių šiuolaikinių JAV dailininkų, tapytojas, grafikas.

## Biografija

D. Džonsas užaugo Alendeile, nedideliame miestelyje Pietų Karolinos valstijoje. Apibūdindamas šį savo gyvenimo laikotarpį, dailininkas yra sakęs: „*Ten kur augau, nebuvo dailininkų ir meno, aš iš tikrųjų nežinojau, kas tai buvo*“. D. Džonsas šiek tiek mokėsi tapybos Pietų Karolinos universitete, iš viso tris semestrus nuo 1947 iki 1948 m. Po to persikėlė į Niujorką, kur susipažino su Robertu Raušenbergu, iš kurio perėmė pažangiausias šiuolaikinio meno idėjas. Kartu su juo 6-ame dešimtmetyje davė pradžią popdailės raidai Amerikoje. Jį taip pat paveikė Marselio Diušano idėjos. „Dviračio ratas“ bei kiti Diušano sukurti kūriniai įkvėpė sukurti seriją daiktų iš bronzos 1950-1960 m.

## Kūryba

Reikšmingiausiais D. Džonso tapybos kūriniais priimta laikyti seriją ankstyvųjų darbų , sukurtų 1950-ųjų metų antrojoje pusėje. D. Džonsas yra pirmasis dailininkas panaudojęs paveikslo siužetui valstybės simbolį – vėliavą. Tai darbas „Vėliava”, sukurtas susapnavus JAV vėliavą. Čia plokščiai nutapyta JAV vėliava ir tiek. Vėliau sukūrė darbą „3 vėliavos” – čia nutapytos 3 JAV vėliavos, sudėtos viena ant kitos. Dailininkas nesistengia jų natūralistiškai pavaizduoti – jis tik perteikia vėliavos esmę.

Kartais jo darbai priskiriami neo-dadaizmui, o ne popartui, nežiūrint to, kad dailininkas dažnai naudoja masinės kultūros vaizdinius. Ankstyviesiems darbams sukurti panaudoti paprasčiausi dalykai: vėliavos, žemėlapiai, taikinio diskai, raidės, skaičiai. Naudojama sodri ir vaizdinga tapymo technika, dažai į tapybos kūrinį įjungiant ir enkaustikos, reljefo elementus. Iš skulptūros kūrinių D. Džaspero kūryboje vyrauja paprasčiausi iš bronzos išlieti daiktai, pvz., elektrinis žibintuvėlis, lemputė, dantų šepetėlis. Vienas iš garsesnių tokių kūrinių – dvi alaus skardinės. Vėlesniuose darbuose meniniu objektu yra virtę įvairūs kasdieniniai daiktai, pvz., indai, valgymo įrankiai ar maisto produktų skardinės. Jie jungiami į paveikslo visumą.

1998 m. Metropoliteno muziejus sumokėjo virš 20 mln. dolerių už D. Džonso „Baltą vėliavą“.

Šiuo metu D. Džondsas gyvena Konektikute ir buvo brangiausiai apmokamas iš gyvenančių dailininkų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Džaspero Jonso kūryba
# Etika

**Etika** – bendra sąvoka, kuria dažniausiai apibūdinama moralės teorija. Filosofijoje etiškas elgesys yra toks, kuris laikomas geru, deramu ar teisingu kito asmens arba aplinkos atžvilgiu. Vakarų tradicijose etika kartais vadinama **moralės filosofija**. Tai yra viena iš vertybių teorijos (aksiologijos) dalių, kita dalis yra estetika. Aksiologija yra viena iš keturių pagrindinių filosofijos šakų, šalia metafizikos, epistemologijos ir logikos. Terminą „etika“ pirmąkart pavartojo Aristotelis.

Moderniosios eros etines teorijas iš esmės galima suskirstyti į pasekmistines, kaip Džiono Stiuarto Milio ir Džeremio Bentamo utilitarizmo teorijos, bei deontologines, kurias įkūnija Imanuelio Kanto darbai.

Pagrindinės etikos problemos:

* gėrio ir blogio kriterijai,
* laimė,
* gyvenimo prasmės ir žmogaus paskirties problema.

Moralės kalbos problemas nagrinėja metaetika.

**Pagrindiniai etikos veikalai: Platonas „Valstybė“
* Aristotelis „Nikomacho etika“
* Thomas Hobbes „Leviatanas“
* Benedictus de Spinoza „Etika“
* John Locke „Esė apie tikrąją pilietinės valdžios kilmę“
* Immanuel Kant „Dorovės metafizikos pagrindai“, „Praktinio proto kritika“, „Dorovės metafizika“
* Georg Wilhelm Friedrich Hegel „Teisės filosofijos apmatai“
* Arthur Schopenhauer „Abi pagrindinės etikos problemos“
* Friedrich Nietzsche „Taip kalbėjo Zaratustra“, „Anapus gėrio ir blogio“, „Apie moralės genealogiją“
* Max Weber „Protestantiška etika ir kapitalizmo dvasia“
* George Edward Moore „Etikos principai“ („Principia Ethica“)
* Max Scheler „Formalizmas etikoje ir materialinė vertybių etika“
* Nicolai Hartmann „Etika“
* G.E.M. Anscombe „Intencija“ („Intention“)
* John Rawls „Teisingumo Teorija“ („Theory of Justice“)
* Jurgen Habermas „Komunikatyvas veiksmo teorija“ („Theorie des kommunikativen Handelns“).

Lietuvoje etikos problemos tyrinėjamos Kultūros, filosofijos ir meno instituto Etikos skyriuje, Vilniaus pedagoginio universiteto Etikos ir Filosofijos katedrose.

Iš lietuvių filosofų etikos klausimais daugiausiai rašo Jūratė Baranova, Česlovas Kalenda, Nerija Putinaitė, Dalia Marija Stančienė, Jonas Balčius, Loreta Anilionytė, Krescencijus Stoškus. Bioetikos problemas tyrinėja Eugenijus Gefenas, verslo etikos – Nijolė Vasiljevienė ir Valdas Pruskus. Akademinės etikos problemas bei pažeidimus nagrinėja Vigilijus Sadauskas.
# Metaetika

**Metaetika** – metafilosofijos ir etikos atšaka, nagrinėjanti dorovinio vertinimo prigimtį ir taikymo sritį. Kartu su normatyvine etika (klausimai, kaip žmogus turėtų elgtis) ir taikomąja etika (praktiniai klausimai, kaip teisingai elgtis konkrečiose, dažniausiai ginčytinose situacijose) sudaro pagrindines filosofų nagrinėjamas etikos atšakas. Normatyvinė etika sprendžia tokius klausimus, kaip „kaip turėčiau elgtis?“, vertindama konkrečias veiklos praktikas ir principus, o metaetika sprendžia tokius klausimus, kaip „kas yra gėris?“ ir „kaip atskirti gera nuo bloga?“, siekdama suprasti normatyvinių teorijų pagrindines prielaidas.

Kai kurie teoretikai teigia, kad metafizinis moralės apibrėžimas yra būtinas norint tinkamai įvertinti aktualias moralės teorijas ir priimti praktinius moralinius sprendimus, kiti remiasi priešingomis prielaidomis teigdami, kad moralinių sprendimų apie tinkamus veiksmus tyrimas gali padėti mums rasti teisingą moralės prigimties apibūdinimą.

Ričardas Garneris ir Bernardas Rosenas skiria tris metaetinių problemų rūšis ir atitinkamai kelia tris klausimus.

1. Moralinis semantinis klausimas – moralės terminų ar vertinimų reikšmė.
	* Tokių žodžių, kaip „geras“, „blogas“, „teisingas“ ir „neteisingas“ reikšmės (vertybių teorija).
2. Moralinis ontologinis klausimas – moralinių sprendimų prigimtis.
	* Keliami klausimai, ar moraliniai sprendimai yra absoliutūs, ar santykiniai, vienos ar daugelio rūšių ir pan.
3. Moralinis epistemologinis – moralinių sprendimų pagrindimas ir pateisinimas.
	* Kelia tokius klausimus, kaip galime sužinoti, ar kažkas yra teisinga, ar neteisinga, jei apskritai tai įmanoma nuspręsti.

Metaetika pagal dorovinių vertinimų prigimties aiškinimą skiriama į du tipus:

1. Kognityvistinė metaetika (doroviniai vertinimai – teiginiai, kurie yra arba teisingi, arba klaidingi)
	* Natūralistinis kognityvizmas (vertinimo prediktai laikomi apibrėžiamais deskriptyviniais terminais)
		+ Psichologinis (x yra savaime geras reiškia x yra malonus)
		+ Sociologinis (x yra savaime geras reiškia x pritaria dauguma visuomenės narių)
		+ Teologinis (x yra privalomas reiškia daryti x liepia Dievas)
		+ Kiti
	* Antinatūralistinis (vertinimo prediktai laikomi neapibrėžiamais terminais; teigia, kad be fizinių savybių, pasaulio objektai turi ypatingas vertybines savybes, kurios suvokiamos ypatinga vertybine patirtimi)
2. Antikognityvistinė metaetika (neigia, kad dorovinius vertinimus galima vienareikšmiškai vadinti teisingais ar klaidingais)
	* Emotyvizmas
	* Preskriptyvizmas

Nuo XX a. antrosios pusės metaetikoje vyrauja kognityvistinės tendencijos, siekiant nagrinėti konkrečias dorovės problemas. Tai vadinamasis naujasis natūralizmas, kurio garsiausi atstovai – G. Anskomb, F. Fut, R. Hankokas, M. G. Zingeris, G. Varnokas ir kiti. Šios krypties atstovų teigimu, etikos objektas yra ne tik kategorijos, bet ir žmonių poveikis pasauliui, tarpusavio santykiai, požiūris į savo padėtį ir gyvenimą, faktiniams teiginiams lemiant vertybinius teiginius.

## Šaltiniai
# Robinas Hudas

Paminklas Robin Hudui Notingeme
**Robinas Hudas** (angl. *Robin Hood*) – anglų liaudies baladžių herojus; garsus Anglijos plėšikas.

Robinas Hudas – saksas, kovotojas prieš užkariautojus normanus, liaudies interesų gynėjas. Jis taiklus šaulys, drąsus, apsukrus, linksmas ir taurus vyras, apiplėšinėja turtuolius ir atiduoda pinigus vargšams, baudžia engėjus, gelbsti nekaltuosius.

Robino Hudo paveikslas ypač populiarus buvo renesanso ir romantizmo laikais. Apie jį romanus yra sukūrę V. Skotas, H. Pailas ir kiti.

## Nuorodos

* Robin Hudas **(**angl.**)**
# Psichopatija

**Psichopatija** – neuropsichiatrinis sutrikimas, kuriam būdinga empatijos stoka, nepakankamos emocinės reakcijos, žemi elgesio kontrolės gebėjimai, neretai pasireiškiantys nepaliaujamu antisocialiu elgesiu, įvairaus pobūdžio nusikaltimais.

Psichopatija nėra oficialiai diagnozuojamas sutrikimas. Esama tyrinėtojų, kurie psichopatiją laiko antisocialaus asmenybės sutrikimo forma. Amerikos psichologų asociacija nedaro skirties tarp psichopatijos ir antisocialaus asmenybės sutrikimo. Asmenims, kuriems būdingi tam tikri psichopatijos bruožai, gali būti diagnozuotas būtent šis sutrikimas.

Yra ir tyrinėtojų, kurie psichopatiją laiko atskiru sutrikimu, pripažindami, kad psichopatijos bruožai iš dalies sutampa su būdingais antisocialiam asmenybės sutrikimui. Kaip parodė vienas tyrimas, maždaug trečdalis asmenų, kuriems diagnozuotas antisocialus asmenybės sutrikimas, atitiko psichopatijos sutrikimo kriterijus.

Anot kai kurių tyrinėtojų, skirtingai nuo antisocialaus asmenybės sutrikimo, psichopatija pasireiškia didesniu polinkiu į smurtą. Žurnale „Current Biology“ paskelbtame straipsnyje atkreipiamas dėmesys į tai, kad asmenims su ryškiais psichopatijos bruožais būdingas žymus empatijos ir kaltės jausmo trūkumas.

Teigiama, kad tarp kalinčiųjų už smurtinius nusikaltimus psichopatų yra mažuma, sutrikimas dažniau pasitaiko tarp vyrų. Anot vieno Jungtinėje Karalystėje atlikto tyrimo, psichopatija būdinga apytikriai 8 % kalinių vyrų ir 2 % kalinių moterų; pasak kito tyrimo, šio sutrikimo kriterijus atitiko 31 % smurtinius nusikaltimus padariusių vyrų ir 11 % moterų.

Manoma, kad psichopatijai įtakos gali turėti paveldimumas, vaikystėje patirta prievarta, nepriežiūra. Psichopatiniai bruožai taip pat gali išsivystyti dėl vaikystėje patirtos smegenų traumos, pažeistos prefrontalinės smegenų žievės. 2016 m. atliktas tyrimas, kurio metu analizuotos psichopatų vyrų smegenys, parodė, kad jiems būdingos silpnos jungtys tarp migdolinio kūno ir prefrontalinės smegenų žievės. Tyrėjai taip pat nustatė, kad šiems asmenims būdingas aukštas testosterono lygis.

Psichopatijos pavyzdžių randama ir populiariojoje kultūroje: ji būdinga įvairiems filmų, televizijos serialų personažams, pvz., Deksteriui, Anton Chigurh filme „Šioje šalyje nėra vietos senukams“, Henriui filme „Henris: serijinio žudiko portretas“, Patrick Bateman filme „Amerikos psichopatas“, Hanibalui Lekteriui filme „Avinėlių tylėjimas“. Kaip psichopatas apibūdinamas Trevoras, vienas pagrindinių „Grand Theft Auto V“ žaidimo veikėjų.

## Išnašos
# Sandėris (2005 filmas)

| *Sandėris* |
| --- |
|  |
|   |
| Pavadinimas | The Proposition |
| Kilmės šalis |  Australija  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | John Hillcoat |
| Scenaristas (-ai) | Nick Cave |
| Kompozitorius | Nick Cave Warren Ellis |
| Metai | 2005 |
| Žanras | vesternas, drama |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | anglų |
| Pajamos | 5,0 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Sandėris** (angl.  *Proposition*) – 2005 m. Australijoje sukurtas vesternas, kuriam scenarijų parašė muzikantas Nick Cave.

Filmas interneto svetainėje Rotten Tomatoes vertinamas 87% teigiamų atsiliepimų.

## Pagrindiniai aktoriai

*Aktorius – vaidmuo*
* Richard Wilson – Maikas Bernsas
* Noah Taylor – Brajenas O‘Lyris
* Guy Pearce – Čarlis Bernsas
* Mick Roughan – Džekas Bredšou
* Shane Watt – Džonas Gordonas
* Ray Winstone – kapitonas Stenlis
* Robert Morgan – seržantas Lorencas
* Danny Huston – Artūras Bernsas
* Emily Watson – Marta Stenli

## Turinys

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1880-ieji metai, Australija. Dalis brolių Bernsų gaujos, įkliuvusios į teisėsaugininkų pasalą, žūva arba paimami į nelaisvę. Suimtam Čarliui Bernsui kapitonas Stenlis pasiūlo sandėrį: jis ir jo jaunesnysis brolis Maikas bus laisvi, jeigu Čarlis nuvyks į kalnus, kur slapstosi likusi gaujos dalis, suras ir nužudys vyresnįjį brolį Artūrą...

## Pagrindiniai apdovanojimai

| Metai | Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Australian Film Institute | Geriausia kinematografija | Laimėjo |
| Geriausi kostiumai | Laimėjo |
| Geriausia muzika | Laimėjo |
| Geriausias aktorius Guy Pearce ir Ray Winstone | Nominacija |
| Geriausias filmas | Nominacija |
| Geriausias režisierius | Nominacija |
| Geriausias scenarijus | Nominacija |
| Geriausias antrojo plano aktorius  John Hurt | Nominacija |
| Film Critics Circle of Australia | Geriausia kinematografija | Laimėjo |
| Geriausia muzika | Laimėjo |
| Geriausias filmas | Nominacija |
| Geriausias režisierius | Nominacija |
| Geriausias scenarijus | Nominacija |
| 2006 | Venecijos kino festivalis | Geriausias scenarijus | Laimėjo |
| San Diego Film Critics Society Awards | Geriausias antrojo plano aktorius  Ray Winstone  | Laimėjo |
| Toronto Film Critics Association Awards | Geriausias antrojo plano aktorius  Danny Huston  | Nominacija |
| World Soundtrack Awards | Metų atradimas  Nick Cave, Warren Ellis  | Nominacija |
| Golden Trailer Awards | Geriausia užsienio drama | Nominacija |
| 2007 | Chlotrudis Awards | Geriausias scenarijus | Laimėjo |
| Geriausias plano aktorius  Guy Pearce, Ray Winstone  | Nominacija |
| Geriausias antrojo plano aktorius  Danny Huston  | Nominacija |
| London Critics Circle Film Awards | Geriausi antrojo plano aktorė Emily Watson  | Nominacija |

## Išnašos
# Fluorescencinė lemputė

Liuminescencinių lempučių įvairovė
**Liuminescencinė lemputė** – dujinės iškrovos pricipu veikianti elektros lemputė, naudojanti elektros srovę sužadinti gyvsidabrio garams argono arba neono aplinkoje. Susidaro plazma, sukurianti ultravioletinę šviesą. Ultravioletiniai spinduliai sužadina liuminoforo (švytalo), kuriuo yra padengtas vidinis lemputės paviršius, liuminescenciją. Liuminoforas švyti matoma šviesa. Geros fluorscentinės lemputės efektyvumas yra apie 80 liumenų vatui.

Liuminescencinės lemputės veikimui reikalingas *balastas* - papildomas elektros prietaisas ja tekančiai srovei apriboti. Tai gali būti tiesiog rezistorius, tačiau paprastai naudojami sudėtingesni ir efektyvesni įtaisai. Balastas gali būti įmontuotas į lemputės korpusą (tada ją galima įsukti į kaitrinei lemputei skirtą lizdą) arba įrengiamas atskirai. Kai kada reikia ir papildomo prietaiso lemputei įžiebti.

## Privalumai

* Šios lemputės sunaudoja vidutiniškai 3-4 kartus mažiau elektros energijos, nei tiek pat matomos šviesos sukuriančios kaitinamosios lemputės.
* Liuminescencinės lemputės taip pat tarnauja ilgiau nei kaitinamosios.

## Trūkumai

Seno tipo liuminescencinė lemputė mirga dvigubu elektros tinklo dažniu (100 Hz). Susidėvėjusi gali mirgėti ir tiesioginiu 50 Hz dažniu - toks mirgėjimas jau pastebimas. Dirbtuvėse mirgesys gali sukurti pavojingą stroboskopinį efektą, kuomet tam tikru greičiu besisukantis diskas ar velenas atrodo nejudantis. Kompaktiška liuminescencinė elektros lemputė kurioje naudojamas elektroninis balastas, visų šių trūkumų neturi. Elektroninius balastus paprasčiausia atpažinti pagal svorį ir matmenis - jie daug mažesni ir lengvesni.

Tipiškos "seno tipo" liuminescencinės lemputės spektras
Susidėvėjusi lempa gali skleisti įkyrų gaudesį. Lemputėje esantis gyvsidabris, ją sudaužius, yra pavojingas sveikatai. Nors pati lemputė šviestų ir esant nuolatinei elektros srovei, dauguma balastų veikia tik su kintamos srovės šaltiniu. Kambaryje naudoti skirta lemputė gali neįsižiebti dideliame šaltyje (lauke naudojami specialūs modeliai). To paties šviesos srauto liuminescencinė lemputė yra didesnė nei kaitinamoji. Liuminescencinių lempučių šviesos srauto paprastai negalima reguliuoti.

Nors šios lemputės nuo seno buvo vadinamos „dienos šviesos lempomis“, prasčiau pavykusių modelių šviesoje spalvos atrodo nenatūraliai. Tačiau yra liuminescencinių lempų, kurių šviesoje spalvos matyti labai gerai.

## Naudojimas

Liuminescencinės lemputės būna įvairių dydžių ir formų. Ypač populiari pastaruoju metu yra kompaktiškoji fluorescencinė elektros lemputė.

Panašios konstrukcijos lemputė be liuminoforo dangos naudojama kaip ultravioletinių spindulių šaltinis (patalpoms dezinfekuoti ir pan).

## Šaltiniai
# Radioterapija

Dubens radioterapija
**Radioterapija** (arba spindulinis gydymas, spinduline terapija) – gydymo būdas didelės energijos jonizuojančiais spinduliais. Spinduliai veikia audinius ir perduoda jiems energiją, jonizuoja ląstelės branduolį ir keičia jos struktūrą.

Dažniausiai radioterapija taikoma gydant onkologines ligas, siekiant paveikit piktybines vėžio ląsteles, kurios yra jautresnės negu normalios organizmo ląstelės, ir tokiu būdu sumažinti jų atsinaujinimo galimybę po atlikto operacinio gydymo, taip pat neišgydžius onkologinės ligos radioterapija galima kaip būdas gyvenimo kokybei gerinti, navikinio proceso sukeltiems simptomams (pvz., skausmui, kraujavimui) lengvinti.

Dažnai radioterapija skiriama kartu su chemoterapija. Radioterapijos metu dažniausiai naudojami yra gama spinduliai, kurių dažniausi radioaktyvūs šaltiniai būna kobaltas-60 ir cezis-137, taip pat gali būti naudojami ir Rentgeno spinduliai. Po spindulinės terapijos galimi nepageidaujami reiškiniai, pvz., gali imti pykinti, vimdyti, pasireikšti nuovargis, plaukų slinkimas ir kitokios reakcijos švitinimo srityje.

## Taip pat skaitykite

* Radiochirurgija

## Šaltiniai