Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Gorža

Kauno VII forto goržos kareivinės, kurių fasadas nukreiptas link teritorijos išvažiavimo vartų
**Gorža** (pranc. *gorge - kaklas, gerklė*) – tai fortifikacinio objekto užnugario zona, kur gali būti įrengtos goržos kareivinės, kiti statiniai. Šioje teritorijoje gali stovėti ir goržos kaponierius, kuris esant reikalui užtikrintų užnugario prieigų saugumą. Esant bastioninei tvirtovei, iš pagrindinio statinio susisiekiama per goržas su jos bastionais, kurių viena pusė, nukreipta į tvirtovės vidų, yra atvira ir turi palyginti neplatų praėjimą.

## Etimologija

Prancūziško termino, prigijusio tvirtovių, pilių, fortų, kitų panašių objektų įrengimo srityje, aiškinimas susijęs su tuo, kad atskiri įtvirtinimai, išdėstyti į priekį už glasio (priedangos pylimo, juosiančio gynybinį griovį), buvo sujungti su pridengtu, dažnai siauru, praėjimu per tranšėją, ir tuo ši gynybinė schema statinio plane priminė galvą ir kaklą.

## Goržos zona

Gorža – liunetės atviroji pusė
Gorža apibūdina atvirą išėjimą iš įtvirtinto objekto į užnugario pusę. Saugiam įgulos susisiekimui su užnugariu užtikrinti paprastai yra išnaudojamos palankios vietinio reljefo formos arba įrengiamos tranšėjos, be to, gali būti papildomai suformuojami natūralaus grunto pylimai. Vienu iš jų akivaizdžių pavyzdžių fortifikacijoje yra liunetės. Tai atskiri ir palyginti nedideli pusmėnulio formos gynybiniai įtvirtinimai, talpinantys gynėjų kovines pozicijas, įrengti priešais tvirtovę ir neturintys pridengimo iš savo užnugario pusės. Ši pusė vadinama goržos zona. Nesant goržos, toks įtvirtinimas vadinamas liunete su pridengtu užnugariu, t. y., redutu, skirtu žiedinei gynybai nuo priešo atakų iš bet kurios pusės. Čia reduto gorža paprastai pridengta panašiu arba kiek menkesniu pylimu, kaip ir kitos šio statinio dalys.

## Nuorodos

* „Fortifikacijos terminai“. Suarchyvuotas originalas 2013-07-03.
* Sąvokos apibrėžimas enciklopediniame žodyne (rusų k.)
# Retranšementas

**Retranšementas**, (iš pranc. *retrancher* 'atskirti; įtvirtinti') – fortifikaciniai statiniai pagrindinės gynybinės pozicijos užnugaryje. Retranšementas skirtas apšaudyti erdvę tarp pagrindinės pozicijos ir paties retranšemento, jei priešas prasiveržia pro pagrindinę gynybinę liniją. Taip priešas priverčiamas atakuoti toliau.

Retranšementai naudoti tiek ilgalaikėje, tiek lauko fortifikacijoje.

Retranšementai būdavo tiek pylimai su grioviais, tiek gynybai pritaikyti statiniai (pvz., gynybinės kareivinės).

## Abšnitas

XVIII a. Rusijoje pylimo tipo retranšementai buvo vadinami **abšnitais** (vok. *Abschnitt* 'atkarpa'). Abšnitas būdavo pagalbinis vidinis tvirtovės statinys pylimas su grioviu priekyje. Nuo abšnito būdavo galima apšaudyti pagrindinio pylimo užnugarinę pusę, jei ten įsiverždavo priešas.

Viduramžiais abšnito funkciją dažnai atlikdavo vidinė įtvirtinimų linija, kuri savo aukščiu būdavo žemesnė nei priekyje esantis pylimas.

## Nuorodos

* Ретраншамент Archyvuota kopija 2019-06-07 iš Wayback Machine projekto.
* Абшнит Archyvuota kopija 2024-12-25 iš Wayback Machine projekto.
# Bastioninė pilis

**Bastioninė pilis** (angl. *bastion castle*; rus. *бастионный замок*) – mūrinė pilis, kurios apvadą sudaro žemės pylimai, gynybiniai grioviai, o gynybinės sienos kampuose turi bastionus – lauk išsikišusius bokštus su šaudymo angomis (ambrazūros).

Jos kartu buvo ir didikų rezidencijos, rūmus įrengdavo pilies kieme. Pirmoji bastioninė pilis Lietuvoje buvo pastatyta Nesvyžiuje. Geriausias bastioninės pilies Lietuvoje pavyzdys – Biržų pilis. Kitos bastioninės pilys buvo Bychovo, Liachovičių, Slucko pilys.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Bastioninė pilis
* „Bomeriso pilis Anglsio saloje“. Suarchyvuotas originalas 2013-07-07.
# Urvas

*Apie gyvūnų urvus skaitykite Urvas (biologija)*
Lečugiljos urvas, JAV
**Urvas** (graik. *spelaion*) – požeminė ertmė, ola žemėje. Mokslas, tyrinėjantis natūralius urvus, olas, ertmes, plyšius ir viską kas su jais susiję vadinamas speleologija (urvotyra, požeminė geografija). Pagal speleologijoje taikomą apibrėžimą į urvas tai tokia ertmė, į kurią gali patekti žmogus ir jis turi būti ne trumpesnis nei 5 m. Urvai yra natūralūs dariniai, todėl žmogaus sukurtos ertmės (pvz., šachtos) nelaikomos urvais.

## Susidarymas

Urvais susidaro vykstant geologiniams procesams.

### Pirminiai ir antriniai urvai

Urvai skirstomi į:

* Pirminius, t. y. susidariusius kartu su aplinkinėmis uolienomis. Paprastai tai yra lavos urvai, dažnai nedideli, susidarę stingstant lavai. Tokie lavos urvai susidaro iš lavos kanalų, kai aplink esanti lava sustingsta, o viduje esanti lava teka toliau iki baigiasi lavos išsiveržimas. Tokių urvų yra Havajuose, Islandijoje, Korėjoje.
* Antrinius, t. y. susidariusius vėliau nei aplinkinės uolienos. Į šią kategoriją patenka urvai, kurie susidaro dėl korozijos (cheminio irimo), erozijos (mechaninio irimo) arba tektoninių veiksnių. Daugiausiai tokie urvai susidaro kartu veikiant korozijai ir erozijai.

## Žinomiausi urvai ir jų sistemos

Šovė urvas Prancūzijoje.
* Šovė, Lasko, Pėš Merl ir Altamiros urvuose aptinkami įspūdingiausi urvų piešiniai.
* Karlsbado (*Carlsbad*) urvai JAV Naujosios Meksikos (*New Mexico*) valstijoje.
* Mamuto urvas JAV Kentukio (*Kentucky*) valstijoje, ilgis 579 km.
* Giliausias pasaulio urvas - Voronjos urvas gylis 2191 m. Abchazija

### Lietuvoje

* Didžiausias Lietuvos karstinis urvas – Karvės Ola
* Giliausias Lietuvos karstinis urvas – Žalsvasis šaltinis
* Vienintelis Lietuvoje kvartero dariniuose – Čiobiškio urvas
# Vėtrungė

*Kitos reikšmės – Vėtrungė (reikšmės).*
Nidos vėtrungė
**Vėtrungė** arba **vėjarodis** – meteorologinis, tačiau dažnai ir puošybinis įrengimas, skirtas nustatyti vėjo krypčiai.

Ją sudaro ašis, ant kurios sukasi vėjo pasipriešinimą sukeliantis įrengimas. Vėtrungės paprastai iškeliamos kuo aukščiau, pvz., ant namo stogo, laivo stiebo ir pan.

Puošybinės vėtrungės naudojamos nuo senovės, nes žmonės siekė sužinoti vėjo kryptį, darančią didelę įtaką orams ir, tuo pačiu, derliui. Vėtrungės dažnai buvo įrengiamos ant namų stogų ir papuoštos įvairiais puošybiniais elementais – gaideliais, kryžiais ir kitais simboliais. Šiais laikais naudojami vėjarodžiai su propeleriu, kad būtų galima vizualiai nustatyti vėjo stiprumą. Tikslūs vėjarodžiai naudojami meteorologų ir įrengiami meteorologinėse stotyse.

## Galerija

* Vėtrungė
*
*
* 11 metrų aukščio vėtrungė Lazdynuose

## Taip pat skaitykite

* Kuršių vėtrungė

## Literatūra

* Kuršių nerijos žvejų burvalčių vėtrungės: fotoalbumas (sud. Antanas Varanka). – Vilnius: Anvara, 2008. – 64 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9437-4-7
# Ford 3-ton M1918

| Ford 3-ton M1918 |
| --- |
|  |
| Tipas | lengvasis tankas |
| Kilmės šalis | JAV |
| Tarnavimas |
| Naudotas | 1918 m. |
| Naudoja |  |
| Naudojo | JAV |
| Karai | Pirmasis pasaulinis karas |
| Gamyba |
| Dizainas |  |
| Projektuotas | 1918 m. |
| Gamintojas | Ford |
| Kaina |  |
| Gaminama | {{{Gaminama}}} |
| Variantai |  |
| Pagaminta | 15 |
| Specifikacijos |
| Svoris | 3 tonos |
| Ilgis | 4,27 m |
| Plotis | 1,83 m |
| Aukštis | 1,83 m |
| Įgula | 2 |
| Šarvai |  |
| Pirminė ginkluotė | 8 mm kulkosvaidis |
| Antrinė ginkluotė |  |
| Variklis | 2 Ford model T 4 cilindrų varikliai, bendra galia 90 AG |
| Galios/Svorio santykis | 10,4 AG/t |
| Transmisija |  |
| Važiuoklė | {{{Važiuoklė}}} |
| Kuro talpa |  |
| Veikimo nuotolis | 55 km |
| Greitis | 12,6 km/h |

**Ford 3-ton M1918** – pirmasis amerikiečių pačių kurtas lengvasis tankas. Tai buvo nedidelė, dviejų žmonių įgulą turinti transporto priemonė, skirta padėti kautis Renault FT tankams per Pirmąjį pasaulinį karą.

## Projektavimas

1918 m. pavasarį buvo pradėti darbai ties pigesne Renault FT alternatyva. Lengvas tritonis tankas buvo sukonstruotas panaudojant vikšrinę važiuoklę, kurią varė standartinio automobilio Ford model T suporuoti varikliai, per taip pat tame pačiame automobilyje naudotą besisukančią greičių dėžę. Ploną šarvų sluoksnį turėjo kompensuoti įvairiais nuolydžiais formuotas šarvas. Šalia vairuotojo sėdintis šaulys turėjo turėti kulkosvaidį M-1917 ir iki 550 šovinių juostą.

## Operacija

Planuota pagaminti 15 000 vnt. šių lengvųjų tankų, tačiau pagaminus 15 vnt., vienas buvo išsiųstas į Prancūziją. JAV ekspedicinių pajėgų Europoje lengvųjų tankų korpusui neįtiko šio tanko galimybės. Projektas buvo sustabdytas ties 15 pagamintų tankų riba.

## Išlikę tankai

Iš pagamintų penkiolikos likę du yra JAV: Džordžijos valstijoje, *National Armor & Cavalry Museum* muziejuje ir Virdžinijos valstijoje įsikūrusio *Fort Lee* muziejaus kolekcijoje.

## Šaltiniai
# Panzerkampfwagen 35(t)

| **LT-35** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | lengvasis tankas |
| **Kūrėjas** | Škoda |
| **Šalis** |  Čekoslovakija |
| **Sukurta** | 1936 m. |
| **Gaminta** | 1936-1938 m. (Škoda, ČKD) |
| **Gamintojas** | {{{Gamintojas}}} |
| **Pagaminta vienetų** | 434 |
| **Naudota** | nuo 1936 m. – iki 5 deš. |
| **Charakteristikos** |
| **Ekipažas** | 4 |
| **Masė (t)** | 10,5 tonos |
| **Kovinė masė (t)** | 10,5 |
| **Ilgis (m)** | 4,90 |
| **Plotis (m)** | 2,16 |
| **Aukštis (m)** | 2,20 |
|  |
| **Šarvo storis (mm)** | 25 mm |
| **Pagrindinis ginklas** | KwK 34(t) patranka |
| **Kalibras** | 37 mm |
| **Papildomi ginklai** | 7,92 mm ZB. vz.37 kulkosvaidis (2 vnt.) |
|  |
| **Važiuoklė (formulė)** | – |
| **Kelio prošvaisa** | – |
| **Variklis** | Škoda T11 |
| **Variklio galia (AJ, (kW))** | 120 AJ (90 kW) |
| **Kuras** | dyzelinas |
| **Nuotolis plentu (km)** | 160 |
|  |
| **Važiavimo greitis (km/h)** | 34 km/h |
| **Plaukimo greitis (km/h)** | Neplaukia |
| **Įveik.sienelės aukštis (m)** | – |
| **Įveik.griovio plotis (m)** | – |
| **Įveik.įkalnė** | – |

**LT-35** arba **LT vz.35**, Vokietijos kariuomenėje vadintas **Panzerkampfwagen 35(t)** (sutrumpintai PzKpfw 35(t)) – Čekoslovakijos tankas, naudotas Vokietijos kariuomenės Antrajame pasauliniame kare.

Tanką užsakė Čekoslovakijos armija 1934 m. spalį. Nuo 1936 m. pradėta šių tankų serijinė gamyba. Juos gamino Škoda bei ČKD (80 vienetų pagal licenciją). Iš viso buvo pagaminta 434 tankų, iš jų 298 – Čekoslovakijos armijai, 126 – Rumunijai (pavadinimu Škoda R-2) ir 10 – Bulgarijai. Užėmusi Čekoslovakiją Vokietija perėmė 219 tokius tankus. Jie buvo perduoti 1-ajai lengvajai divizijai (vėliau pervardinta į 6-ąją tankų diviziją). 1942 m. visi 26 likę veikiantys tankai buvo parduoti Rumunijai.
# Genadijus Nikonovas

**Genadijus Nikonovas** (rus. *Геннадий Николаевич Никонов*; g. 1950.08.11 – m. 2003.05.14) – rusų šaunamųjų ginklų konstruktorius, labiausiai žinomas kaip automato AN-94 kūrėjas.

Gimė 1950 m. gegužės 11 d. Iževske (Rusija), darbininkų šeimoje. Abu tėvai visą gyvenimą dirbo IžMaše.

1968 m. baigė Iževsko pramonės technikumą ir pradėjo dirbti techniku Ižmašo Vyriausiojo konstruktoriaus skyriuje. Dar mokydamasis technikume susidomi povandeniniais ginklais ir sukuria povandeninio šautuvo nuleistuko mechanizmą, už kurį gauna jaunimo techninės kūrybos konkurso Garbės raštą.

Dirbdamas Ižmaše Nikonovas mokėsi Iževsko mechanikos instituto vakariniame skyriuje, kurį su pagyrimu ir ginklų konstruktoriaus diplomu baigia 1975 m. Dirbdamas Ižmaše kuria pneumatinius ir sportinius ginklus, užsiima moksliniais tyrimais. Nikonovas turi 44 autorinius liudijimus, jam buvo suteikti garbės vardai „Geriausias įmonės konstruktorius“ ir „Geriausias ministerijos konstruktorius“.

Nuo 1986 m. buvo Ižmašo Vyriausiojo konstruktoriaus skyriaus konstruktorių biuro viršininkas, nuo 2000 m. – koncerno „Ižmaš“ Ginklų konstravimo centro biuro viršininkas.

Žinomiausi Nikonovo sukurti ginklai yra medžioklinis karabinas „Iziubr“ (rus. *Изюбр*) ir automatas AN-94.

Dalyvavo kuriant:

* sportinį pneumatinį šautuvą PV (rus. *ПВ*),
* (1978) bandomąjį sportinį šautuvą „Biatlon“, kurio mechanizmai vėliau panaudoti serijiniame šautuve BI-7-2 (*БИ-7-2*)
* (1994–1995) lygiavamzdį medžioklinį karabiną „Saiga“.

2000 m. apgynė disertaciją „AN-94 konstrukcija“, jam buvo suteiktas technikos mokslų daktaro (pagal Lietuvos nomenklatūrą atitinka habilituoto daktaro laipsnį).

## Nuorodos

* Геннадий Николаевич Никонов
* В Ижевске установлен памятник конструктору-оружейнику Г.Н. Никонову
# DP-64

| DP-64 Nepriadva |
| --- |
|  |
| **Tipas** | rankinis priešdiversinis granatsvaidis |
| **Šalis** | Rusija |
| **Sukurtas** | 1989 |
| **Gamintas** | 1990 |
| **Kalibras, mm** | 2 x 45 |
| **Svoris, kg** | 10 |
| **Ilgis, mm** | 820 |
| **Taikymo tolis, m** | 400 |
| **Dėtuvė** | 2 šoviniai į du vamzdžius |

**DP-64 Nepriadva** (rus. *45-мм гранатомет ДП-64 "Непрядва"*) – 45 mm rankinis priešdiversinis granatsvaidis, skirtas saugoti laivus išoriniuose reiduose, hidrotechninius įrenginius, jūros platformas ir kitus svarbius jūros ir pakrančių įrenginius nuo kovos plaukikų.

DP-64 kompleksą sudaro:

* dvivamzdis granatsvaidis su vertikaliai išdėstytais vamzdžiais. Iš granatsvaidžio šaudoma ne dupletu, bet iš kiekvieno vamzdžio atskirai. Užtaisant uoksinė dalis atlenkiama ir į vamzdį įstatomi granatiniai šoviniai su iš anksto nustatytais (nuo 0 iki 40 m) sprogdikliais. Saugiklis mechaninis, įjungtas blokuoja nuleistuką. Saugiklio svirtelė yra prieš nuleistuko lankelį. Taikiklis sekcinis, su 50 m padalomis. Peties atrama turi akytos gumos sluoksnį, mažinantį atatrankos smūgį.
* šviesinė granata SG-45 – apšviečia plaukiko aptikimo vietą ir ją pažymi. Granatai atsitrenkus į vandenį išmetamasis užtaisas iš granatos išmeta pirotechninį deglą, kuris iškyla į vandens paviršių ir 50 s ryškiai raudonai šviesdamas dega.
* fugasinė granata FG-45 – smūgio banga kauna 14 m spinduliu.

## Nuorodos

* Оружие пехоты – гранатометы. 1991–…
# GP-25

| GP-25 Kostior |
| --- |
|  |
| **Tipas** | povamzdinis granatsvaidis |
| **Variantai** | GP-30 Obuvka |
| **Šalis** | TSRS, Rusija |
| **Sukurtas** | 1972-1978 |
| **Gamintas** | 1978 |
| **Kalibras, mm** | 40 mm |
| **Šovinys, mm** | VOG-25 (rus. *ВОГ-25*) |
| **Svoris, kg** | 1,5 (užtaisyto – 1,76) |
| **Ilgis, mm** | 323 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 205 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 76 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 400 |

**GP-25** (rus. *ГП-25 Костер*) – vienšūvis povamzdinis 40 mm granatsvaidis, skirtas naudoti su Kalašnikovo automatais AKM, AKMS, AK-74 ir AKS-74U. Užtaisomas pro laibgalį, skirtas priešo gyvajai jėgai ir nešarvuotai technikai naikinti. Vakarai apie šį granatsvaidį pirmąkart sužinojo 1984 m., kai prasidėjo invazija į Afganistaną.

Ginklo projektavimas prasidėjo 1966 m. Centriniame Sportinių ir medžioklinių ginklų konstravimo ir tyrimų biure (rus. *ЦКИБ СОО*, *Центральное контрукторско-испытательное бюро спортивного и охотничьего оружия*). Santrumpa GP reiškia *гранатомет подствольный* 'povamzdinis granatsvaidis'.

Ginklas užtaisomas pro žiotis. Vamzdis atlaiko ~400 šūvių. Šoviniai – 40 mm skeveldrinės granatos VOG-25 ir VOG-25P (ši granata yra šokinėjanti – nukritus pašoka į 1 m aukštį ir tada sprogsta) bei dujinė granata *Gvozd* (rus. *Гвоздь* 'vinis') su ašarinėmis dujomis. Šoviniai-granatos yra betūčiai, todėl iššovus granatsvaidžio vamzdyje nieko nelieka, o granatsvaidžiui nereikia išmetimo mechanizmo.

GP-25 sudaro trys dalys:

* plieninis vamzdis su gembe ir taikikliu. Gembe vamzdis tvirtinamas prie apsodo lovelio. Priekyje gembė turi spyruoklinį amortizatorių.
* uoksas
* šaunamasis mechanizmas

Pernešant granatsvaidis išardomas į du gabalus – vieną sudaro vamzdis, kitą – uoksas ir šaunamasis mechanizmas.

Vamzdžio ilgis 205 mm (5 kalibrų ilgio), su 12 graižtvų. Į vamzdį įdėtą šovinį laiko spyruoklinis fiksatorius. Neiššautas šovinys išimamas naudojant specialų ekstraktorių. Šaunamasis mechanizmas užsitaiso spaudžiant nuleistuką ir toliau spaudžiant iššauna. Kairėje pusėje yra saugiklis. Specialios svirtelės blokuoja nuleistuką, jei granatsvaidis netinkamai prijungtas prie automato.

Prie šaunamojo mechanizmo pritvirtinta tuščiavidurė plastikinė pistoletiška rankena. Taikiklis pritaikytas šaudyti tiesioginiu taikymu ar pusiau tiesioginiu taikymu. Didžiausias taikymo tolis – 400 m, mažiausias šaudymo tolis iškiląja trajektorija – 150–200 m. Šaudant 400 m atstumu granatų kritimo taško standartinis nuokrypis pagal tolį – 6,6 m, pagal frontą – 3 m.

1989 m. ginkluotėn buvo priimtas patobulintas (lengvesnis ir paprastesnės konstrukcijos) granatsvaidžio variantas GP-30 Obuvka.

## Nuorodos

* GP-25 and GP-30 underbarrel grenade launcher (USSR / Russia) Archyvuota kopija 2006-11-26 iš Wayback Machine projekto.
* The GP25 underbarrel grenade launcher Archyvuota kopija 2009-03-03 iš Wayback Machine projekto.
# Kasetinis ginklas

Drugelio bomba SD2.
**Kasetinis ginklas** – ginklas, kurio šaudmuo sudarytas iš kelių ar keliolikos komuliacinių, padegamųjų, skeveldrinių ir kt. kovinių elementų, sudėtų į raketos kovinės galvutės, bombos, artilerijos ir reaktyvinio sviedinio kasetes.

Kadangi kasetiniai ginklai išleidžia daug mažų kovinių elementų virš plataus ploto, jie yra pavojingi civiliams atakų metu ir po jų.

## Šaltiniai
# Ugnis

*Kitos reikšmės – Ugnis (reikšmės).*
Ugnis
**Ugnis** – degimo proceso metu išsiskiriančios įkaitusios, šviečiančios dujos. Kasdieniniame gyvenime ugnies ir liepsnos sąvokos paprastai naudojami kaip sinonimai. Ugnis gali būti įvairių spalvų. Degant anglims ugnis būna raudona. Kitus atspalvius ji įgauna, kai degančiose medžiagose yra kai kurių papildomų elementų. Ugnį dažniausiai visada lydi dūmai.

Įprastai gesinama vandeniu. Vanduo paliesdamas karštą kūną virsta garais, tuo pačiu atimdamas iš karšto kūno daug šilumos. Susidarę garai užima šimtus kartų didesnį tūrį, negu juos sudaręs vanduo; apsupę degantį kūną, garai atstumia orą, o be oro degimas neįmanomas.

## Ugnis kultūroje

Aarti ugnies ritualas Varanasyje
Sugebėjimas įkurti, prižiūrėti ir užgesinti ugnį buvo vienas esmingiausių ankstyvųjų žmonių pasiekimų. Ugnis leido termiškai apdoroti maistą, atgrasinti plėšrūnus, suteikė šviesą ir šilumą, ir tokiu būdu leido žmonių populiacijai pasiekti atšiauresnius kraštus. Termiškai apdoroto maisto rasta iš 1,9 mln. metų senumo laikotarpio, bet manoma, kad anksčiausiai ugnis sukontroliuota galėjo būti maždaug prieš 1 mln. metų. Ugnies naudojimas plačiai paplito prieš 100–50 tūkst. metų.

Dėl ugnies svarbos žmonių gyvenime ugnis pradėta garbinti kaip savita esybė (žr. ugnies garbinimas). Ji laikyta tarpininke tarp žmogaus ir dievų (į ją įdėtos aukos sudega ir dūmais kyla į dangų – dievų erdvę), namų sergėtoja (aplink ugnį vykdavo šeimos gyvenimas), saugotoja nuo priešų, apvalanti dvasią. Aplink ugnį vykdavo įvairios religinės apeigos, be jos buvo neįsivaizduojamos šventės, bendruomenės renginiai. Ypatinga ugnies reikšmė buvo iškelta Vedų ir Avestos kultūrose, kur visi ritualai vykdavo tik lydimi ugnies.

Laikui bėgant, žmonės atrado įvairių ugnies panaudojimo ir suvaldymo būdų. Labai svarbus panaudojimas buvo tyčinis miško padegimas naujiems žemdirbystės plotams sukurti (lydiminė žemdirbystė). Namų erdvėje rengti ugniakurai, pradėtos naudoti žvakės. Ugnis pritaikyta kariniams tikslams.

Iki pramonės perversmo pagrindinis kuras ugniai buvo mediena (malkos), vietomis – džiovintas mėšlas. Vėliau pradėtos naudoti akmens anglys, gamtinės dujos, nafta. Šių medžiagų deginimo proceso metu imta gaminti elektra (šiluminė elektrinė).

Dabar saugumo (dėl gaisrų pavojaus) ir patogumo sumetimais, atvira ugnis buityje (ypač ekonomiškai išsivysčiusiose šalyse) naudojama retai: apšvietimas teikiamas elektra, šildymas – centralizuotu karšto vandens paskirstymu, maistas ruošiamas dujinėmis ar elektrinėmis viryklėmis. Žvakės, židiniai, laužai naudojami daugiau kaip simbolinis, emocinis aspektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

Vikicitatos

* TedEd: Is fire a solid, a liquid, or a gas?

Vikižodynas
# Izraelio gynybos pajėgos

| Izraelio gynybos pajėgos  |
| --- |
|  |
| Vadovybė |
| Vyriausiasis kariuomenės vadas | Benjamin Netanyahu |
| Krašto apsaugos ministras | Yoav Galant |
| Generolas leitenantas | Herzi Halevi |
| Žmogiškieji resursai |
| Privalomoji tarnyba (šauktiniai) | 17 m. |
| Aktyvus personalas | 176500 |
| Rezervo dydis | 445000 |
| Finansinės išlaidos |
| Biudžetas | 24,3 mlrd. USD |
| Proc. nuo BVP | 5,2 % (2021) |
| Karinė pramonė |
| Užsienio tiekėjai | JAV, Čekija, Vokietija, Prancūzija (1955–1966) |

**Izraelio gynybos pajėgos** (hebr. ‏צבא הגנה לישראל‏‎ – *Cva Hagana leJisrael*, sutr. צה"ל – *Cahal*) – Izraelio ginkluotosios pajėgos ir pagrindinis jo saugumo organas.

Kariuomenėje izraeliečiai tarnauja po 3 metus (šaukiamos ir moterys; jos nesiunčiamos į pavojingus regionus).

2014 m. „Global Firepower“ vertinimu, buvo 11 vietoje pasaulyje pagal pajėgumą.

## Sudėtis

IGP sudaro:

* Sausumos pajėgos: 120 tūkst., 3750 tankų (Centurion, M-60A1/3, Magach 7, Merkava). 1988 m. jas sudarė 16 000 profesionalių karių. Nuo 1979 m. serijiniu būdu gaminamas unikalus tankas *Merkava Mk 1*. Nuo 2001 m. gaminamas ketvirtas šio tanko modelis *Merkava Mk 4.*
* Jūrų laivynas: 6500 karių, 48 laivai ir 3 povandeniniai laivai.
* Oro pajėgos: 35,000 karių, 704 lėktuvai (iš jų 50 F-4E/2000, 86 F-15 ir 232 F-16). Naudojamos ir naudotos antskrydžiams prieš okupuotas teritorijas ir aplinkinkines valstybes.
* Branduolinis arsenalas: apie 500 kovinių galvučių, Jericho 1 ir Jericho 2 , Jericho - 3 modeliai, vidutinio nuotolio raketos MGM-52 Lance gali smogti taikiniams regione.

Kariuomenės rezervas – 445 tūkst. piliečių.

* Štabas Tel Avive
* Ginkluotės mokymai
* Rezervistai
* Naikintuvai
* Zenitinė raketa
* Povandeninis laivas
* Bepilotis pasienio patrulis „Guardium“