# Šiaurės Afrikos kampanija

| Šiaurės Afrikos kampanija |
| --- |
| Priklauso: Antrasis pasaulinis karas |
|  Britų kariai pirmajame al Alameino mūšyje, 1942 m. liepa |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1940 m. birželio 10 d. – 1943 m. gegužės 13 d. |
| Vieta | Šiaurės Afrika (Libija, Egiptas, Čadas, Alžyras, Marokas, Tunisas) |
| Rezultatas | Sąjungininkų pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| **Sąjungininkai Didžioji Britanija
* Jungtinės Valstijos
* Laisvoji Prancūzija
 | **Ašis Italija
* Vokietija

---

 Viši režimas |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| * Harold Alexander
* Alan Cunningham
* Bernard L. Montgomery
* Kenneth Anderson
* Dwight D. Eisenhower
* Henri Giraud
 | * Ugo Cavallero
* Vittorio Ambrosio
* Italo Balbo †
* Rodolfo Graziani
* Italo Gariboldi
* Albert Kesselring
* Erwin Rommel
* Georg Stumme †
* Hans-Jürgen von Arnim

---
* François Darlan
 |

**Šiaurės Afrikos kampanija** – Ašies valstybių (Vokietijos ir Italijos) karo veiksmai prieš Sąjungininkų (Didžiosios Britanijos ir JAV) pajėgas Šiaurės Afrikoje 1940–1943 m. Esminė Antrojo pasaulinio karo dalis. Vyko pietiniame Viduržemio jūros krante. Sudarė kampanijos Libijos ir Egipto dykumose (Vakarų dykumos kampanija, Dykumos karas), Maroke, Alžyre (operacija „Fakelas“) ir Tunise (Tuniso kampanija). Sąjungininkų karo pastangose dominavo Britų Sandrauga ir tremtiniai iš vokiečių okupuotų Europos šalių. Jungtinės Valstijos į karą įsitraukė 1941 m. gruodį, o 1942 m. gegužės 11 d. pradėjo teikti tiesioginę karinę pagalbą Šiaurės Afrikoje.

Kovos Šiaurės Afrikoje prasidėjo 1940 m. birželio 10 d. fašistinei Italijai paskelbus karą Prancūzijai ir Didžiajai Britanijai. Birželio 14 d. britų kariniai daliniai peržengė sieną iš Egipto į Libiją (Italijos kolonija) ir užėmė Kapuco fortą. Italijos 10-oji armija atsakė kontrpuolimu Egipte ir rugsėjo 16 d. užėmė Sidi Baranį. Gruodžio 9 d. Britanijos kariuomenė perėjo į puolimą, susigrąžino Sidi Baranį ir okupavo Kirenaiką. Italijos 10-oji armija buvo sunaikinta (į nelaisvę paimta 130 000 karių), todėl 1941 m. vasarį Vokietija į Šiaurės Afriką perkėlė Afrikos korpusą (vadas Ervinas Romelis) padėti Italijai ir užkirsti kelią Ašies pralaimėjimui.

Vėliau vyko permainingi mūšiai dėl Libijos ir Egipto iki 1942 m. spalį prasidėjusio antrojo al Alameino mūšio, kuriame britų 8-oji armija (vadas generolas leitenantas Bernardas Lo Montgomeris) nugalėjo jungtinę vokiečių ir italų tankų armiją „Afrika“ ir privertė jos likučius trauktis į Tunisą. 1942 m. lapkritį JAV ir Didžiosios Britanijos daliniams išsilaipinus Šiaurės Vakarų Afrikoje (Kasablankoje, Orane ir Alžyro mieste) ir toliau spaudžiant Viši režimo pajėgas (kurios vėliau perėjo į kitą pusę), Sąjungininkai apsupo apie 250 000 vokiečių ir italų karių šiaurės Tunise ir 1943 m. gegužę privertė juos pasiduoti.

Sąjungininkų pergalė Šiaurės Afrikoje sudarė sąlygas po dviejų mėnesių įsiveržti į Siciliją, vėliau – ir į žemyninę Italiją, ir pagreitino Benito Musolinio fašistinio režimo žlugimą.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Playfair, Major-General I.S.O.; Molony, Brigadier C.J.C.; Flynn, Captain F.C. RN & Gleave, Group Captain T.P. (2004a) [1st. pub. HMSO 1954]. Butler, J.R.M (red.). *The Mediterranean and Middle East: The Early Successes Against Italy (to May 1941)*. History of the Second World War, United Kingdom Military Series. I t. Naval & Military Press. ISBN 978-1-84574-065-8.