Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Menševikai

Pavelas Akselrodas, Julijus Martovas ir Aleksandras Martinovas, Stokholmas 1917 m. gegužės 16 d.
**Menševikai** (*меньшевики*, žodis kilęs iš rusiško žodžio *меньшинство*, reiškiančio „mažuma“) - tai Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) nuosaikesniojo sparno nariai. RSDDP partiją sudarė nuosaikieji menševikai ir maištingieji bolševikai, kurie siekė įtvirtinti proletariato diktatūrą. Menševikams vadovavo Julijus Martovas kurio tikroji pavardė Julijus Osipovičius Cederbaumas.

## Menševikų atsiradimas

Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos (RSDDP) skilimas į menševikus ir bolševikus įvyko 1903 m. per antrąjį partijos suvažiavimą Londone kai vyko balsavimas dėl 1-ojo partijos statuto paragrafo. Šiuo paragrafu Leninas siekė įtvirtinti, kad RSDDP bus disciplinuota, aiškiai organizuota, karinė proletarinė partija siekianti savo tikslų revoliuciniu keliu, o J. Martovas norėjo partiją įtvirtinti kaip laisvesnę asociaciją ir savo tikslų siekti reformomis. Balsavimo metu Lenino pasiūlymas gavo daugumą ir jį palaikantys partijos nariai pradėjo vadintis bolševikais, o J. Martovas su jį palaikančia mažuma gavo pavadinimą menševikai. Vėliau menševikų ir bolševikų grupės dar jungėsi ir skyrėsi, bet kaip išaiškėjo, skilimas buvo galutinis.

Skirtingai nuo bolševikų terminas menševikai visada buvo labiau neformalus ir oficialiu partijos pavadinimu nebuvo naudojamas. Partija visada buvo vadinama socialdemokratine.

## Menševikų likimas po 1917 metų

Po 1917 m. Spalio revoliucijos menševikai dažnai prieštaraudavo bolševikams, todėl jų veiklą tai uždrausdavo tai vėl leisdavo, bet galutinai menševikų partinė veikla buvo uždrausta. Dauguma menševikų patyrė represijas Rusijos pilietinio karo metu, kiti emigravo, dalis buvo represuoti susidorojant su taip vadinamu "Menševikų centro komiteto sąjunginiu biuru" ("*Союзное бюро ЦК меньшевиков*"). Galutinis sunaikinimas įvyko 1936-1938 m. „didžiojo teroro“ metu.

Nepaisant visko, daliai menševikų, kurie oficialiai pakeitė savo įsitikinimus, pavyko ne tik išgyventi, bet ir pasiekti reikšmingų postų. Pavyzdžiui, Andrejus Vyšinskis (*Андрей Януарьевич Вышинский*), tapo Generaliniu prokuroru, o vėliau užsienio reikalų ministru ir kandidatu į TSKP CK Prezidiumą (Politbiuras). Diplomatinę karjerą pasiekė ir buvę menševikai Ivanas Maiskis (Иван Михайлович Майский) (tikroji pavardė Janas Liachoveckis (Ян Ляховецкий)) ir Aleksandras Trojanovskis (Александр Антонович Трояновский).

## Menševikai Gruzijoje

Gruzijos ministras pirmininkas Nojus Žordanija
Didesnių pasiekimų menševikai pasiekė Gruzijoje. 1918 gegužės 26 jie paskelbė Gruziją nepriklausoma respublika. Vyriausybės vadovu tapo Nojus Žordanija (Ной Николаевич Жордания), aktyviai pasirodė ir Nikolajus Čcheidzė (Николай Семёнович Чхеидзе) ir Iraklijus Ceretelis (Ираклий Георгиевич Церетели). Tačiau šis menševikų vadovavimas truko tik iki 1921 m. kai Raudonoji armija užėmė Gruziją ir įvedė ten Tarybinę valdžią.

## Nuorodos

* Rusijos socialistai ir anarchistai po 1917 spalio Archyvuota kopija 2011-01-31 iš Wayback Machine projekto.
# Tadamori Oshima

| Tadamoris Ošima jap. 大島 理森 = *Ōshima Tadamori* |
| --- |
| Atstovų rūmų pirmininkas |
|  |
| Tadamoris Ošima 2018 m. |
| Gimė | 1946 m. rugsėjo 6 d. Hačinohė, Aomorio prefektūra |
| Atstovų rūmų pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2015 m. balandžio 21 d. – iki dabar |
| Ankstesnis | Nobutaka Mačimura |
|  |
| Partija | LDP |
|  |
| Išsilavinimas | teisės mokslai |
| Alma mater | Kejo universitetas |

**Tadamoris Ošima** (jap. 大島 理森 = *Ōshima Tadamori*, g. 1946 m. rugsėjo 6 d.) – Japonijos politikas, ilgametis Japonijos Atstovų rūmų narys (nuo 1983 m.), dabartinis Atstovų rūmų pirmininkas (nuo 2015 m.) Yra trumpai vadovavęs Žėmės ūkio (2002–2003 m.) ir Švietimo (2000 m.) ministerijoms. Priklauso Liberalų demokratų partijai.

Ošima gimė Aomorio prefektūroje, Hačinohės mieste. 1970 m. Kejo universitete įgijo teisės bakalauro laipsnį ir pradėjo dirbti Mainichi Shimbun laikraštyje. 1975 m. pirmą kartą išrinktas į Aomorio prefektūros tarybą, vėliau perinktas. 1983 m. laimėjo rinkimus į Atstovų rūmus ir nuo to laiko buvo nepertraukiamai perrenkamas. Kaip parlamento narys užėmė įvairius postus.

## Galerija

* 2016 m. ceremonijoje Arlingtono valstybinėse kapinėse.
* 2019 m. su JAV Atstovų rūmų pirmininke Nancy Pelosi.

## Šaltiniai
# Makbetas

**Makbetas
The Tragedie of Macbeth**|
Pirmasis originalaus leidimo knygos puslapis. |
| **Autorius** | Viljamas Šekspyras |
| **Šalis** | Londonas, Anglija |
| **Žanras** | Šekspyrinė tragedija tragedija |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Edvardas Blauntas ir Viljamas Džiagardas |
| **Išleista** | 1623 m. |

**Makbetas** (angl. *The Tragedie of Macbeth*) – Viljamo Šekspyro pjesė, viena niūriausių ir efektingiausių jo tragedijų. Taip pat trumpiausia iš Šekspyro tragedijų. Pjesė buvo parašyta valdant karaliui Jokūbui I 1603–1607 m.

Kurdamas pjesę Šekspyras rėmėsi 1587 m. išleistos Holinšedo kronikos pasakojimais apie Škotijos karalių Makbetą, Makdufą ir Dunkaną, Šekspyrui ir jo amžininkams pažįstamoje Anglijos, Škotijos ir Airijos istorijoje. Kita vertus, pjesės įvykiuose daug istorinių netikslumų. Tragedijos įvykiai paprastai siejami su mirties bausme jėzuitui Henriui Garnetui už bendrininkavimą 1605 m. parako sąmoksle.

Pjesė pasakoja apie škotų generolą Makbetą, kuriam trys raganos išpranašauja, kad vieną dieną jis tapsiąs Škotijos karaliumi. Vedamas ambicijų ir paskatintas žmonos, Makbetas nužudo karalių Dankaną ir tampa karaliumi. Jis valdo kankinamas kaltės jausmo ir paranojos, netrukus tampa tironu, nes yra priverstas įvykdyti vis daugiau žmogžudysčių, kad apsisaugotų nuo neapykantos ir įtarinėjimo. Spektaklio pabaigoje Makbetas su žmona žūsta.

## Šaltiniai

## Literatūra

* Bloom, Harold, red. (2008). *Macbeth*. Bloom's Shakespeare Through the Ages. New York: Chelsea House. ISBN 978-0-7910-9842-4.
* Clark, Sandra; Mason, Pamela, red. (2015). *Macbeth*. The Arden Shakespeare, third series. London: Bloomsbury Publishing. ISBN 978-1-904271-40-6.
# Odas (departamentas)

| Odas *Aude* |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) ------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** |  Prancūzija |
| **Administracinis centras** | Karkasonas |
| **Kantonai** | 19 |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 370 260 |
| **Plotas** | 6 139 km² |
| **Tankumas** (2016) | 60 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | OdasVikiteka |

**Odas** (pranc. *L’Aude*, oks. *Aude*) – Prancūzijos departamentas šalies pietuose, Langedoko-Rusijono regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Karkasonas (*Carcassonne*).

Departamente 3 apskritys, 35 kantonai, 30 municipalinių susivienijimų ir 438 komunos. Plotas – 6 139 km².

## Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, Langedoko provincijos dalyje.

## Geografija

Karkasonas
Odo departamentas ribojasi su Rytų Pirėnų, Arježo, Aukštutinės Garonos, Tarno ir Hero departamentais bei Viduržemio jūra. Aukščiausia vieta Madreso kalnas – 2469 m.

Gamta suformavo kelis regionus – Minervua, Karkasoną, Loražė, Korbjė, Kabardo, Razė.

### Pagrindiniai miestai

* Karkasonas (*Carcassonne*) – 46 216 gyventojų (1999 m.)
* Limu (*Limoux*) – 9 411 gyv.
* Narbonas (*Narbonne*) – 46 510 gyv.

### Klimatas

Klimatas viduržemiškas, su švelniomis žiemomis ir karštomis vasaromis. Vidutinė temperatūra 18°C, sausio mėn – 4,5°, liepos mėn. – 27°. Saulėta apie 90 dienų per metus. Kritulių vidutiniškai sausio mėn. būna 72 mm, liepos mėn. – 20 mm.

## Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – aukso kasimas.

## Turizmas

Odo departamentui priklauso Prancūzijos taršos gyvsidabriu ir arsenu rekordai.

## Politika

Odo departamentui Prancūzijos senate atstovauja Marselis Reno ir Rolanas Kurto (abu PS), Atstovų rūmuose – Žanas Klodas Perezas, Žakas Basku ir Žanas Polis Diuprė (visi PS). Generalinę tarybą sudaro 35 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

### Apskritys

| Apskritis | Gyventojų (1999) | Plotas (km²) | Tankumas | Kantonų | Savivaldybių |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karkasonas | 141.890 | 2668 | 53 | 18 | 207 |
| Limu | 41.489 | 1781 | 23 | 8 | 149 |
| Narbonas | 126.391 | 1690 | 75 | 9 | 82 |

## Nuorodos

* Prancūzijos regionai ir departamentai
* Prefektūra Archyvuota kopija 2007-03-10 iš Wayback Machine projekto.
* Generalinė taryba Archyvuota kopija 2010-01-15 iš Wayback Machine projekto.
* Viduržemio turizmas