Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Politinė sistema

**Politinė sistema** – politinių sprendimų priėmimo (nepriėmimo) sistema.

Politinės sistemos sąvoka yra XX a. produktas. Tai susiję su politikos kaip platesnio lauko nei valstybė apibrėžimu, padarius išvadą, kad politikos raiška vyksta ir už „valstybės“ ribų. Politinės sistemos sąvoka bandoma aprėpti visą politikos lauką.

Politikos moksle **politinės sistemos** studijoms skiriama ypatinga vieta: didžiojoje daugumoje atvejų sutariama, kad politinė sistema yra politikos „šerdis“ ir tuo sudaro pagrindinį politikos mokslo analizės ir teorijos kūrimo objektą, tačiau šis sutarimas nereiškia, kad taip pat yra aišku, ką reiškia „politinė sistema“. Iš vienos pusės ši sąvoka yra tapusi beveik buitine: daugelio nacionalinių politinių sistemų aprašymai vengia įvardinti, kas būtent yra politinė sistema, t. y., laikoma, kad tai yra savaime suprantama. Iš kitos pusės yra bandymų išvystyti teoretinį aparatą, kurio pagalba vėliau analizuojama politinė sistema.

Politinė sistema tai pilietinės ir politinės visuomenės derinimas. Politinė sistema apima ir vyriausybės galvą, ir visuomeninę nuomonę, ir vyriausybę plačiąja prasme.

Politinės sistemos funkcijos:

1. Politinė socializacija
2. Interesų įvardijimo (interesų grupės, partijos)
3. Politinės komunikacijos
4. Išorinės: prievartos, vartojimo, gamybos

## Politinių sistemų tipologija

Tradiciškai politinės sistemos skirstomos į demokratines ir nedemokratines. Smulkesnė klasifikacija remiasi santykių tarp individo ir visumos pobūdžio kriterijumi.

Demokratinei sistemai būdingas dialogas tarp individo ir jo politinės bendruomenės. Dialogas gali būti liberalus ir demokratinis. Šie atvejai skiriasi valstybės vietos politinėje sistemoje supratimu. Liberaliu atveju valstybė traktuojama tik kaip „naktinis sargas“ apsaugantis individo asmens veiklos laisvę. Demokratinis politinės sistemos atvejis valstybei skiria dar ir kontrolieriaus vaidmenį. Demokratinė politinė sistema yra kai valstybė leidžia piliečiams išsakyti savo nuomonę ir neišvengiamai į ją atsižvelgia. Tiesiog demokratinės politinės sistemos atveju sprendimas priimamas atsiklausiant visuomenės, tačiau valstybė pasilieka sau teisę priimti galutinį sprendimą. Liberali demokratinė sistema reiškia, jos visuomenės nuomonė valstybei yra privaloma. Grynų politinių sistemų tipų faktiškai nėra. Demokratiniam tipui būdingas atstovavimas, valdžių suskirstymas, nuomonių toleravimas, asmenybė viršumo principas.

Nedemokratinė politinė sistema, kai valstybės vaidmuo pernelyg išaukštinamas.

Kiekybiškai pasaulyje vyrauja autoritarinės valstybės ir politinės sistemos. Ir autoritarizmo, ir totalitarizmo atveju individo ir politinės sistemos dialogas nevyksta. Autoritarinėje politinėje sistemoje valstybė monopolizuoja tik politikos formavimosi sritį. Totalitarinė politinė sistema aprėpia visą politinę sistemą.

## Paprastos formos

* Anarchizmas
* Demokratija
* Respublika
* Monarchizmas
* Socializmas
* Feodalizmas
* Teokratija
# Vyriausybė

*Šis straipsnis apie asmenų grupę, kuriai pavesta valdyti valstybę. Apie ministrų kabinetą skaitykite straipsnyje Ministrų kabinetas.*
1864 m. diagrama, vaizduojanti JAV vyriausybės struktūrą
**Vyriausybė** – asmenų grupė, kuriai pavesta valdyti valstybę.

Vyriausybės struktūrą ir funkcijas gali nustatyti konstitucija.

Vyriausybės politika gali būti vykdoma trim pagrindiniais būdais:

1. Lėšų surinkimu bei paskirstymu.
2. Gyvenimo reglamentavimu.
3. Tiesioginiu administravimu.

Piliečių grupės, kurios siekia vyriausybinės valdžios, vadinamos politinėmis partijomis, o siekiančios paveikti vyriausybės politiką – interesų grupėmis.

## Taip pat skaityti

* Valdymo forma

## Išnašos
# 1799 m.

**1799** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

### Gimtadieniai

* **Spalio 26** d. – Simonas Stanevičius, vienas iškiliausių XIX amžiaus lietuvių kultūros veikėjų bei rašytojų, labiausiai žinomas savo pasakėčiomis (m. 1848 m.).

**Nedatuota Karolis Gregotovičius, architektas, romantizmo architektūros atstovas (m. 1848 m.).
* Mykolas Kuleša, Lietuvos tapytojas (m. 1863 m.).

## Pasaulyje

### Gimtadieniai

* **Kovo 29** d. – Edvardas Smitas-Stenlis, buvo anglų įstatymų leidėjas, tris kart Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas, ilgiausiai Konservatorių partijai vadovavęs politikas. Iki 1834 metų buvo žinomas kaip Edvardas Stenlis, o 1834-1851 kaip lordas Stenlis. Stenlis yra vienas iš tik keturių Jungtinės Karalystės premjerų, ėjęs pareigas ministro pirmininko pareigas tris ar daugiau kartų atskirais laiko tarpais (ne iš eilės). Tačiau Edvardo Smito-Stenlio vadovavimas ministrų kabinetui kiekvienu iš jo vadovavimo periodu truko mažiau nei dvejus metus, ir iš viso premjero pareigas jis ėjo kiek daugiau nei ketverius metus - mažiau nei dagumą kitų Didžiosios Britanijos premjerų (m. 1869 m.).
* **Gegužės 20** d. – Onorė de Balzakas, prancūzų rašytojas, novelistas. Realizmo pradininkas, vienas žymiausių realistinio romano meistrų Vakarų Europoje (m. 1850 m.).
* **Birželio 6** d. – Aleksandras Sergejevičius Puškinas, rusų romantizmo poetas ir rašytojas, laikomas geriausiu rusų poetu. ir modernios rusų literatūros pradininku. Jis taip pat rašė istorinę beletristiką. Jo kūrinys „Marija: rusiškos meilės istorija“ vaizduoja Rusiją valdant Jekaterinai II (m. 1837 m.).
* **Spalio 3** d. – Chosė Fransiskas Morasanas Kesada, karinis ir politinis Centrinės Amerikos veikėjas, Centrinės Amerikos federacijos, Hondūro, Salvadoro ir Kosta Rikos prezidentas (m. 1842 m.).
* **Gruodžio 12** d. – Karlas Briulovas, rusų dailininkas (m. 1852 m.).

### Mirtys

* **Rugpjūčio 2** d. – Žakas Etjenas Mongolfjė, prancūzų išradėjas, kuris kartu su broliu Žozefu Mišeliu (*Joseph-Michel*) pirmą kartą į orą pakilo karšto oro pripildytu balionu (g. 1745 m.).
* **Rugpjūčio 29** d. – Pijus VI, popiežius 1775-1799 metais (g. 1717 m.).
* **Spalio 24** d. – Karlas Diteris fon Dytersdorfas, Austrijos kompozitorius, smuikininkas, vienas zingšpylio kūrėjų (g. 1739 m.).
* **Gruodžio 14** d. – Džordžas Vašingtonas, pirmasis konstitucinis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas (1789-1797) bei JAV nepriklausomybės karo metu vadovavo Kontinentinei armijai (1775-1783). Jo vaidmuo revoliuciniuose procesuose ir po jų sekusiame nepriklausomybės paskelbime ir Jungtinių Amerikos Valstijų suformavime buvo svarbus. Amerikiečių jis yra laikomas „šalies Tėvu”. (g. 1732 m.).

## Nuorodos
# Spiralinė galaktika

**Spiralinė galaktika** NGC 5457**Spiralinė galaktika** - gravitaciškai surišta žvaigždžių sistema, turinti spiralinį diską. Spiralinę galaktiką sudaro centrinis telkinys (baldžas), aplink sukasi galaktikos diskas, apsuptas mažesnio tankio sferinės posistemės - galaktikos sferoido (halo):

* Centrinis telkinys tai, faktiškai, elipsinė galaktika, sudaryta iš senų, "II populiacijos" (arba sferoido populiacijos) žvaigždžių. Jo centre paprastai būna masyvi juodoji bedugnė.
* Galaktikos diskas yra plokščia, besisukanti struktūra, susidedanti iš tarpžvaigždinės medžiagos, jaunų "I populiacijos" (arba disko populiacijos) žvaigždžių bei padrikųjų spiečių. Diske paprastai būna apie WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 žvaigždžių.
* Galaktikos sferoidas yra sudarytas iš pavienių II populiacijos žvaigždžių ir kamuolinių spiečių. Jį sudaro apie WIKINIUM\_MATH\_PH\_2 žvaigždžių, besisukančių apie galaktikos centrą.

## Spiralinių vijų kilmė

Pirmasis galaktikos sukimąsi ir spiralinių vijų formavimąsi 1925 metais pradėjo nagrinėti Bertilas Lindbladas. Jis pastebėjo, kad spiralinės vijos negali būti pastovūs, stabilūs dariniai, besisukantys apie galaktikos centrą kaip kietas kūnas. Kadangi galaktikos disko sukimosi greitis keičiasi, tolstant nuo centro (galaktika nesisuka kaip kietas kūnas), tai spiralinės vijos po kelių galaktikos apsisukimų turėtų smarkiau apsivynioti ir prisispausti prie galaktikos centro, o to nėra stebima.

1964 metais C. C. Lin ir Frank Shu pasiūlė, kad spiralinės vijos tai yra mažos amplitudės disko medžiagos sutankėjimų bangos, besisukančios apie galaktikos centrą mažesniu greičiu, nei žvaigždės ir tarpžvaigždinė medžiaga. Kai sutankėjimo banga keliauja per diską, dėl gravitacinio nestabilumo, ji sukelia žvaigždžių formavimąsi priekiniame vijos pakraštyje. Todėl vijos stebimos ryškesnės dėl daugybės jose esančių jaunų, karštų ir masyvių žvaigždžių.

## Taip pat skaitykite

* Galaktika
# Išmatos

Karvės mėšlas
**Išmatos**, **fekalijos**, **ekskrementai** – per žarnyną praėjusio ir suvirškinto maisto likučių, žarnyno bakterijų ir nusišėrusių žarnyno gleivinės ląstelių likučių mišinys, pasišalinęs per išangę.

## Gyvūnų išmatos

Priklausomai nuo gyvūno, išmatos turi savitus pavadinimus: karvės išmatos vadinamos *karvašūdžiais*, arklio – *arkliašūdžiais* ir pan. Rutuliškos ar artimos formos gyvūnų (pvz., triušio) vadinamos *spiromis*, *spiriukais*.
Žolėdžių žinduolių, naminių paukščių išmatos dažnai vadinamos *mėšlu*.

Ekskrementuose visada lieka kietųjų nesuvirškintų dalių. Tai kailio gabaliukai, plaukai, šeriai, kaulai ar jų dalys, žuvų ar roplių žvynai, vabzdžių antsparniai ir kitos chitininės dalys, moliuskų kiauteliai. Augaliniu maistu mintančių lieka nesuvirškintų medienos dalelių, vaisių luobelių bei sėklų.

Pagal ekskrementų dydį, formą, konsistenciją ir sudėtį galima nustatyti gyvūno rūšį. Specializuota zoologijos disciplina, tirianti gyvūnų išmatas, vadinama *koprologija* arba *skatologija*.

### Gyvūnų išmatų panaudojimas

Arklių, karvių, kiaulių išmatos nuo seno buvo ir yra naudojamos žemės ūkyje. Pakitusios paukščių išmatos virsta guanu, kuris yra vertinga trąša, turinti daug vertingų mineralinių medžiagų.

Indonezijoje iš civetų išmatų renkamos apvirškintos kavos pupelės, kruopščiai išvalomos, truputį pakepinamos ir ruošiama kava Kopi Luwak. Ši kava gurmanų labai vertinama.

## Žmogaus išmatos

Žmogaus išmatos būna įvairių spalvų – juodos, rudos, geltonos, net raudonos, įvairių formų, nuo cilindro iki blyno.

Psichinis sutrikimas, pasireiškiantis išmatų valgymu, vadinamas koprofagija.

## Proceso pavadinimas

Išmatų pasišalinimas per išangę, priklausomai nuo žmogaus išsilavinimo, kultūros, išmatų konsistencijos ir kitų priežasčių, gali būti vadinamas *tuštinimusi*, *šikimu*, *kakojimu*. Tuštinimasis nenormaliai skystomis išmatomis vadinamas *viduriavimu*, *triedimu*.

## Kvapas

Išmatoms kvapą suteikia sieros vandenilis, amoniakas ir įvairūs merkaptanai. Išmatos, esančios žarnyne, dar nevadinamos išmatomis.

## Kova su išmatomis

Pirmieji viešieji tualetai atsirado dar antikos laikais. Automobiliai, pritaikyti išvežti fekalijas, vadinami *asenizacinėmis mašinomis*. Lietuvoje būdelės arba tupyklos plito nuo seno, tačiau labai paplito Pirmojo pasaulinio karo metais, nes tuometinė Vokietijos kariuomenė labai bijojo masinių infekcijų protrūkio ir privertė vietos gyventojus įsirengti tupyklas. Iki tol Lietuvoje nemažai žmonių tuštindavosi pakrūmėse ir panašiose vietose, tualetai tebūdavo dvaruose.
# Žinynas

**Žinynas** – dalykinės literatūros išdėstymo forma (enciklopedija, žodynas, almanachas, glosarijus, tezauras, vademekumas, agenda, kronika, atlasas, vadovas.)

Žinynais siekiama pateikti išsamias tam tikros srities arba apskritai visų sričių žinias remiantis tam tikrais išdėstymo kriterijais. Žinynas gali būti tiek spausdintinis, elektroninis, tiek ir audiovizualizuotas, garsinis.
# Kabutės

| Skyrybos ženklai |
| --- |
|
apostrofas ( **'** ) ( **’** )
skliausteliai ( **( )** ) ( **[ ]** ) ( **{ }** ) ( **⟨ ⟩** )
dvitaškis ( **:** )
kablelis ( **,** )
brūkšnys ( **‒** ) ( **–** ) ( **—** ) ( **―** )
daugtaškis ( **…** ) ( **...** )
šauktukas ( **!** )
taškas ( **.** )
brūkšnelis ( **-** ) ( **‐** )
klaustukas ( **?** )
kabutės ( **‘ ’** ) ( **“ ”** ) ( **„ “** ) ( **« »** )
kabliataškis ( **;** )
pasvirasis brūkšnys ( **/** )
tarpas (   )
skirsnis ( **§** ) |
| Tipografiniai ženklai |
|
ampersandas ( **&** )
žvaigždutė ( **\ )
eta ( **@** )
pasvirasis kairinis brūkšnys ( **\** )
laipsnis ( **°** )
grotelės ( **#** )
tildė ( **~** )
vertikalusis brūkšnys ( **|** )
dalybos ženklas ( **÷** ) |

**Kabutės** – šalutinis skyrybos ženklas, kuriuo išskiriami kokiu nors ypatingu santykiu su pagrindiniu tekstu susiję žodžiai ar sakiniai. Kitų ženklų kabutės neatstoja.

Lietuvių kalboje kabutės naudojamos citatoms ir tiesioginei kalbai išskirti. Naudojamos atidaromosios („) ir uždaromosios (“) kabutės. Lietuviškų kabučių grafinė raiška (apačioje devynetukai, viršuje – šešetukai) apibrėžta lietuvių kalbos skyrybos taisyklėse. Tokios pat kabutės vartojamos čekų, islandų, slovakų ir vokiečių kalbose. Anglų ir kai kuriose kitose kalbose kabučių pradžios ir pabaigos ženklas (") nesiskiria.

## Naudojimas

Kabutėmis skiriama tiesioginė kalba, kai ji po autoriaus žodžių rašoma toje pačioje eilutėje:

1. *Į ją pažiūrėję, žmonės sakydavo: „Kokia graži ir maloni mergytė“*.
2. *Visus vyrus sustatė valsčiaus patalpos kairėje ir sakė: „Kas už Pečiūrą, pasilikite vietoje, o kas prieš jį, pereikite dešinėn pusėn“*.

Kabutėmis skiriamos tiesiogine kalba išreikštos veikėjo mintys ar samprotavimai:

1. *Andrius galvojo: „Ne, aš dabar nieko nebijau“*.
2. *„Negerai, negerai“, – sakė jis sau, eidamas į jūrą*.

Kabutėmis išskiriamos citatos, autoriaus kalboje pakartojami užrašai, kieno nors žodžiai, garsų pamėgdžiojimai:

1. *Pirmoji lietuviška knyga prasideda žodžiais: „Broliai seserys, imkit mane ir skaitykit…“*

Kabutėmis išskiriami tikriniai simboliniai įstaigų, organizacijų, knygų, laikraščių, meno kūrinių pavadinimai, mechanizmų ir gaminių markės:

1. *Rungtynes šešių taškų skirtumu laimėjo Kauno „Žalgiris“*.

Su kabutėmis gali būti rašomi netiesiogine ironiška reikšme pavartoti žodžiai arba žodžiai, nuo kurių autorius nori atsiriboti, pateikti kaip svetimus:

1. *Tie dideli puikūs miškai buvo „mūsų“ pono…*

## Šaltiniai
# Pjemonto kalba

|  |
| --- |
| Pjemonto kalba *Piemontèis* |
| Kalbama | Italija |
| Kalbančiųjų skaičius | (~2 000 000 |
| Kilmė | Indoeuropiečių šeima
 Italikų
  Romanų
   Vakarų Italijos
    Vakarų
     Galo-Iberijos
      Galo-Romanų
       Galo-Italų
        Pjemonto kalba |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | roa |
| ISO 639-2 | pms |

**Pjemonto kalba** (sav. *Piemontèis*) – indoeuropiečių kalbų šeimos, romanų grupės kalba, vartojama šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonto regione, bei išeivių iš Pjemonto Lotynų Amerikoje. Šia kalba kalba ~2 mln. žmonių.

Dauguma Europos ir JAV lingvistų pjemonto kalbą laiko nepriklausoma kalba, tačiau Italijoje ji laikoma italų kalbos dialektu.

Pjemonto kalbos lingvistinis žemėlapis
## Nuorodos

* `pms`Duomenys apie kodu „pms“ žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
# Abraomas

*Apie vardą **Abraomas** skaitykite Abraomas (vardas)*

*Abraomas ir Izaokas*, 1635 m. Rembranto paveikslas. Abraomas bando aukoti savo sūnų Izaoką, bet angelas jį sustabdo
*Abraomas aukoja Izaoką* , 1650 m. Laurent de LaHire pvsk.
**Abraomas** (hebr. ‏אַבְרָהָם‏‎ tar. Abraham) – biblinis personažas (dar Ibrahim), laikomas senovės žydų patriarchu, žydų tautos protėviu.

Abraomą gerbia ne tik judaistai, bet ir krikščionys bei musulmonai. Savo dorumu ir tikėjimo tvirtumu jis pralenkęs visus Senojo Testamento teisuolius.

Pasak Biblijos, Abraomas kilęs iš Ūro ir gyvenęs II tūkstantmetyje pr. m. e., apie 1800 m. pr. m. e. Jis buvo vienos vakarų semitų klajoklių genties, gyvenančios kažkur tarp Viduržemio jūros ir Mesopotamijos, vadovas.

Abraomui teko svarbus vaidmuo krikščionybės, judaizmo ir islamo religijose. Sudaręs sandorą su Dievu, Abraomas pasižadėjo jį garbinti ir praktikuoti apipjaustymą, o Dievas užtikrino, kad iš Abraomo giminės kils tautos, kurioms bus lemta apgyvendinti Kanaaną. Su Hagara Abraomas susilaukė sūnaus Izmaelio. Sarai gimė Izaokas.

Plačiai žinomas pasakojimas apie tai, kaip Dievas, norėdamas išbandyti Abraomo tikėjimą, liepė jam paaukoti sūnų Izaoką. Tačiau, kai Abraomas jau buvo bežudąs savo sūnų, angelas jį sustabdė. Krikščionys šiame pasakojime įžvelgia alegoriją su Jėzaus Kristaus mirtimi ant kryžiaus ir prisikėlimu.

Mirus žmonai Sarai, Abraomas vedė Keturą. Ji pagimdė Zimraną, Jokšaną, Medaną, Midjaną, Išbaką ir Šuahą.

Abraomas mirė sulaukęs 175 metų.

## Nuorodos

* Abraomo paminėjimai Biblijoje
* Abraomo sandora su Dievu Pradžios knygoje
* Dievo sandora su Abraomu Pradžios knygos 15 skyriuje
* Apipjaustymo sandora Pradžios knygos 17 skyriuje
# Pomponijus Mela

Europos aprašymas pagal Pomponijų Melą
**Titas Pomponijus Mela** (lot. *Titus Pomponius Mela*) – iš Ispanijos kilęs romėnų istorikas. Gyveno I a. pradžioje. Apie 41-44 m. (mūsų eros) parašė trijų dalių veikalą „Apie pasaulio padėtį“ (lot. *De situ orbis* arba *De Chorographia*). Apie patį Pomponijų Melą beveik nieko nėra žinoma, tik kad gimė Tingenteroje ar Singenteroje pietų Ispanijoje. Kūrinio data nustatyta pagal aliuziją į Klaudijaus ekspediciją į Britaniją.

Veikale Apie pasaulio padėtį apibendrintos- Antikos mokslo žinios apie pasaulį. Istorikas rėmėsi Herodoto „Istorija“, Strabono „Geografija“, Kornelijaus Nepoto kronika. Tai seniausia išlikusi geografijos studija lotynų kalba.

Pomponijus Mela savo veikale mini ir neurus, sarmatus, melanchenus, pateikia netikslių žinių apie Baltijos jūrą bei Pabaltijo gyventojus. Kalbėdamas apie neurus pamini jų sugebėjimą pavirsti vilkais, o apie sarmatus – pasakoja legendas apie jų moteris – amazones.

## Šaltiniai

Vikicitatos
# Rytų Danbartonšyras

| Rytų Danbartonšyras *East Dunbartonshire* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** |  Škotija |
| **Administracinis centras** | Kirkintilochas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 96 580 |
| **Plotas** | 175 km² |
| **Tankumas** (2021) | 552 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.eastdunbarton.gov.uk |

**Rytų Danbartonšyras** (angl. *East Dunbartonshire*, škot. gėl. *Siorrachd Dhùn Bhreatainn an Ear*) – nedidelė sritis Škotijos centrinėje dalyje. Ribojasi su Glazgu, Vakarų Danbartonšyru, Šiaurės Lanarkšyru ir Sterlingu.

## Svarbiausi miestai

* Bersdenas (28,4 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Bišopbrigsas (23,7)
* Kirkintilochas (22,0)
* Malgajus (12,7)
* Lezis (8,2)

## Šaltiniai