Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Nikola Tesla

| Nikola Tesla |
| --- |
|  |
| Nikola Tesla |
| Gimė | 1856 m. liepos 10 d. Smilanė, Austrijos imperijoje, dabartinėje Kroatijos teritorijoje |
| Mirė | 1943 m. sausio 7 d. (86 metai) Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | serbų išradėjas, fizikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Nikola Tesla |
| Parašas |
|  |

 **Nikola Tesla** (serb. *Никола Тесла*; 1856 m. liepos 10 d. Smiljnėje, Austrijos imperijoje, dabartinėje Kroatijos teritorijoje – 1943 m. sausio 7 d. Niujorke) – serbų išradėjas, fizikas, mechanikos ir elektros inžinierius.

Labiausiai žinomas už savo darbus elektros ir magnetizmo srityse. Teslos patentai ir teoriniai darbai suformavo pagrindą šiuolaikinei kintamosios elektros srovės (AC) sistemai, įskaitant daugiafazę srovės paskirstymo sistemą bei AC variklį, su kuriuo jis padėjo pradėti antrąjį pramonės perversmą.

Nikolos Teslos garbei yra pavadintas SI sistemos magnetinės indukcijos matavimo vienetas tesla (1 T = kg·s-2·A-1).

## Biografija

Gimė 1856 m. liepos 10 d. serbų šeimoje Smiljanės kaimelyje, tuometinėje Austrijos imperijoje. Tėtis Milutinas buvo ortodoksų kunigas, motina Duka, neturėdama išsilavinimo, buvo gabi kuriant įvairius mechaninius prietaisus, skirtus namų reikmėms. Tesla buvo ketvirtas iš penkiavaikės šeimos. Brolis Dane, seserys: Milka, Andželina ir Marika. Dane žuvo po tragiškai pasibaigusio jodinėjimo, kai Nikolai buvo tik 5 metai.

1861 m. Nikola pradėjo lankyti Smiljanės pradinę mokyklą, kurioje mokėsi vokiečių kalbos, aritmetikos ir religijos. 1862 m. su šeima persikraustė į Gospičiaus miestą, kuriame Teslos tėtis dirbo pastoriumi. Tais pačiais metais Nikola pabaigė pradinę mokyklą. 1870 m. išvyko į Karlovacą mokytis gimnazijoje. Čia jį įkvėpė matematikos mokytojas Martinas Sekuličius. 1873 m. pabaigė Karlovaco gimnaziją, mokydamasis tik trejus metus (vietoj ketverių privalomų). 1873 m. grįžo į gimtąjį miestelį Smiljanėje, kurioje susirgo cholera. Sunkiai sirgdamas, būdamas ant mirties ribos, po devynerių lovoje praleistų mėnesių, sugebėjo pasveikti. Jo tėtis pažadėjo išleisti jį į geriausią inžinerijos mokyklą, jei tik sūnus pasveiks, nors norėjo, jog Tesla eitų jo pėdomis ir pasirinkų kunigystę. 1874 m. Nikola išvengė šaukimo į austrų-vengrų kariuomenę Smiljanėje ir pradėjo slapstytis, pabėgdamas į šalia Tomingajaus miestelio esančius kalnus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* NikolaTesla.fr Archyvuota kopija 2011-10-01 iš Wayback Machine projekto. – Daugiau nei 1000 su N. Tesla susijusių dokumentų
# Skyryba

| Skyrybos ženklai |
| --- |
|
apostrofas ( **'** ) ( **’** )
skliausteliai ( **( )** ) ( **[ ]** ) ( **{ }** ) ( **⟨ ⟩** )
dvitaškis ( **:** )
kablelis ( **,** )
brūkšnys ( **‒** ) ( **–** ) ( **—** ) ( **―** )
daugtaškis ( **…** ) ( **...** )
šauktukas ( **!** )
taškas ( **.** )
brūkšnelis ( **-** ) ( **‐** )
klaustukas ( **?** )
kabutės ( **‘ ’** ) ( **“ ”** ) ( **„ “** ) ( **« »** )
kabliataškis ( **;** )
pasvirasis brūkšnys ( **/** )
tarpas (   )
skirsnis ( **§** ) |
| Tipografiniai ženklai |
|
ampersandas ( **&** )
žvaigždutė ( **\ )
eta ( **@** )
pasvirasis kairinis brūkšnys ( **\** )
laipsnis ( **°** )
grotelės ( **#** )
tildė ( **~** )
vertikalusis brūkšnys ( **|** )
dalybos ženklas ( **÷** ) |

**Skyryba**, *punktuacija* – teksto žymėjimas skyrybos ženklais, organizuojant ir/ar paaiškinant rašytinę kalbą.

Taisyklės, kuriomis vadovaujamasi, skiriasi priklausomai nuo kalbos, vietos ir laiko, be to, nuolatos evoliucionuoja. Punktuacijos stilius dažnai yra autoriaus pasirinkimo reikalas.

*Skyrybos ženklai* yra rašytiniai ženklai (simboliai), kurie nėra nei fonemos (garsai), nei leksemos (žodžiai ar frazės).

## Taip pat skaitykite

* Rašyba

Vikižodynas
# Skaitmuo

Vikižodynas
Dešimt arabiškų skaitmenų didėjimo tvarka
**Skaitmuo** – sąvoka, vartojama matematikoje ir informatikoje. **Skaitmenys** – natūraliojo skaičiaus rašmenys (sutartiniai ženklai).

Labiausiai paplitę skaitmenys, kuriais užrašomi natūralieji skaičiai, yra arabiškieji skaitmenys: **0**, **1**, **2**, **3**, **4**, **5**, **6**, **7**, **8** ir **9**, kurių rinkinys sudaro dešimtainę abėcėlę.

Skaitmenų kiekis rinkinyje (abėcėlėje) apsprendžia pozicinės skaičiavimo sistemos pagrindą. Arabiški skaitmenys irgi panaudojami, jeigu naudojamų skaitmenų kiekis yra mažesnis už 10, kaip dvejetainėje skaičiavimo sistemoje su dviem skaitmenimis 0 ir 1 arba aštuntainėje skaičiavimo sistemoje su skaitmenimis 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, tačiau jeigu naudojamų skaitmenų kiekis yra didesnis už 10, kaip šešioliktainėje skaičiavimo sistemoje su šešiolika skaitmenų, tai skaitmenų rinkinys išplečiamas papildomai panaudojant angliškosios abėcėlės raides A, B, C, D, E ir F.

Praktikoje taip pat vartojami romėniški skaičiai sudaromi iš skaitmenų: **I**, **V**, **X**, **L**, **C**, **D** ir **M**.

## Istorija

Babiloniečių skaitmenys nuo 1 iki 59.
Prieš išrandant skaitmenis, kuriais būtų užrašomi skaičiai, žmonės akmens amžiuje dažnai skaičius vaizduodavo linijomis, kuriomis skaičiaus dydis buvo apibūdinamas eilučių skaičiumi, tačiau tokiu būdu buvo neįmanoma užrašyti labai didelių skaičių.

Atradus pozicinę skaičiavimo sistemą, dideliems skaičiams rašyti nebereikėjo išrasti naujų ženklų. Pozicinė skaičiavimo sistema buvo nepriklausomai išrasta Babilonijoje, Kinijoje ir Mezoamerikoje. VII a. buvo išrasta dešimtainė indų ir arabų skaičiavimo sistema, kuri dar nebuvo panaši į moderniąją, kadangi nenaudojo nulio. Vietoje nulio skaitmenys buvo pažymimi taškais, kurie nurodė skaitmens svarbą, arba tarpais. Pirmasis plačiai pripažintas nulio panaudojimas buvo 876 m. Originalūs skaitmenys buvo labai panašūs į šiuolaikinius.

Vakarų arabų skaitmenis Europoje kai kurie matematikai pradėjo XIII a., o XV a. juos naudojo plačiau visoje Europoje.

## Šaltiniai
# Chalafo kultūra

Kultūros arealas
**Chalafo kultūra** arba **Tell el Chalafo kultūra** – eneolito archeologinė kultūra, pavadinta 1899 m. ir 1912–1913 m. vokiečių archeologų tyrinėtos Tell Chalafo vietovės šiaurės rytų Sirijoje vardu.

## Arealas

Chalafo kultūra 6 tūkstantmečio pr. m. e. antroje pusėje – 5 tūkstantmečio pr. m. e. viduryje buvo paplitusi šiaurės Irake ir šiaurės rytų Sirijoje.

## Kultūra

Chalafo kultūros žmonės gyveno didelėse gyvenvietėse, vienas šalia kito pastatytuose apskrito plano moliniuose pastatuose. Vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste. Chalafo kultūrai būdinga įvairiomis spalvomis dažyta keramika, puošta geometriniais ornamentais, augaliniais ir gyvuliniais motyvais. Gyvenvietėse rasta molinių (terakotinių) moterų ir žvėrių figūrėlių, akmeninių spaudų su geometriniais piešiniais bei gyvūnų atvaizdais, varinių žiedų ir įvairių buities reikmenų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Guzana – Tel Halafo vietovės pavadinimas nuo XII a. pr. m. e.

## Literatūra

* Nadja Cholidis, Lutz Martin: Kopf hoch! Mut hoch! und Humor hoch! Der Tell Halaf und sein Ausgräber Max Freiherr von Oppenheim. von Zabern, Mainz 2002. ISBN 3-8053-2853-2
* Gabriele Elsen – Mirko Novak, Der Tall Halāf und das Tall Halāf-Museum, in: Das Altertum 40 (1994) 115–126.
* Johannes Friedrich, G. Rudolf Meyer, Arthur Ungnad u. a.: Die Inschriften vom Tell Halaf. Beiheft 6 zu: Archiv für Orientforschung 1940. Nachdruck: Osnabrück 1967
* Mallowan M. E., Rose J. C. The excavations at Tall Arpachiyah. L.: 1935.
* Max Freiherr von Oppenheim: Der Tell Halaf. Eine neue Kultur im ältesten Mesopotamien. F. A. Brockhaus, Leipzig 1931.
* G. Teichmann und G. Völger (Hrsg.), Faszination Orient. Max Freiherr von Oppenheim. Forscherm Sammler, Diplomat (Köln, Max Freiherr von Oppenheim-Stiftung 2003).
# Antspaudas

Vaško antspaudas ant laiško
**Antspaudas** – įtaisas, kuriuo dedamas dokumentų patvirtinimo ženklas, paprastai būna apskritas. Gali būti vartojamas ir saugomiesiems (neliečiamumo) ženklams (ant paketo, durų) dėti. Uždėtas ženklas vadinamas atspaudu.

Antspaudais patvirtinami svarbūs dokumentai – raštai, sutartys, asmens (asmenį liudijantys) dokumentai. Dokumentuose dažnai būna antspaudo vieta – raštvedybos taisyklėmis numatyta vieta (paprastai ties atsakingo asmens parašu), dažnai pažymėta plonu rėmeliu ir jo viduje pažymėta nuoroda A.V. (*antspaudo vieta*). Atspaudas paprastai turi liesti dokumentą pasirašiusio asmens pareigų pavadinimą.

Antspaudo analogas, kuriuo dedamos informacinės žymos yra spaudas.

## Tipai, rūšys

Antspaudai pagal dedamo ženklo tipą yra dvejopi:

* Dažiniai, naudojantys specialius antspaudų dažus,
* Reljefiniai, kuriais įspaudžiamos reljefinės žymės.

Antspaudų rūšys:

* herbinis (su valstybės herbu),
* neherbinis institucijos antspaudas,
* struktūrinio padalinio antspaudas su padalinio pavadinimu, pvz.: „Kanceliarija“, „Buhalterija“.

Pagal formą antspaudai būna:

* Apskritieji – atspaudas būna skritulio formos,
* Trikampiai – atspaudas būna trikampio formos,
* Stačiakampis – atspaudas būna stačiakampio formos,
* Kitų formų.

## Nuorodos
# Pe̍h-ōe-jī

**Pe̍h-ōe-jī** (sutrump. **POJ**, tariama Pevedzi) – pietų minų kalbos, vienos iš kinų kalbos tarmių, ypač taivaniečių ir amojiečių, romanizacijos, t. y. transkripcijos lotyniškais rašmenimis, būdas. Šią rašto sistemą sukūrė Vakarų misionieriai, XIX a. dirbę kinų diasporose Pietryčių Azijoje, o ištobulino misionieriai, dirbę Siamene ir Tainane. Rašto sistema susideda iš lotynų abėcėlės ir kai kurių diakritinių ženklų.

Po pradinio pasisekimo Fudziane, POJ plačiai paplito po visą Taivaną, o XX a. vid. jau buvo daugiau kaip 100 tūkst. POJ raštą mokančių žmonių. Buvo išleista daug šiuo raštu parašytos spausdintos medžiagos, tiek religinės, tiek pasaulietinės, įskaitant pirmąjį Taivano laikraštį – „Taivano bažnyčios naujienos“ (*Tâi-oân Kàu-hoē Kong-pò*).

POJ rašto sistema buvo uždrausta Japonijos okupacijos laikais (1895–1945 m.), o vėliau, Guomindanui šalyje įvedus karo padėtį (1947–1987 m.), prieš šią rašo sistemą imtasi ir kitokių atsakomųjų priemonių. Fudziane POJ rašto naudojimas sumenko po Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimo (1949 m.), XXI a. ten jau nebebuvo pagrindo jos naudoti. Dabar pe̍h-ōe-jī naudojamas Taivano krikščionių, nevietinių, šios kalbos besimokančių žmonių ir vietinių kalbos entuziastų tarpe. 2004 m. pe̍h-ōe-jī rašto sistema tapo pilnai pritaikyta darbui su kompiuterinėmis sistemomis. Laikui bėgant buvo sukurta kitų rašo sistemų, konkuruojančių su šia, todėl dabar Taivane vyksta diskusijos dėl rašto sistemos pasirinkimo. Buvo išrasta keletas pe̍h-ōe-jī versijų ir kitoms kalboms, įskaitant hakų kalbą ir Čaošano tarmę.

## Abėcėlė

POJ naudoja šias raides ir jų kombinacijas:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Didžiosios raidės | A | B | Ch | Chh | E | G | H | I | J | K | Kh | L | M | N | Ng | O | O͘ | P | Ph | S | T | Th | U |
| Mažosios raidės | a | b | ch | chh | e | g | h | i | j | k | kh | l | m | n | ⁿ | ng | o | o͘ | p | ph | s | t | th | u |

## Šaltiniai
# Dunganai

|  Dunganai |
| --- |
| Kazachstano dunganės |
| Gyventojų skaičius | ~176 000 |
| Populiacija šalyse |  Kirgizija: 76 573  Kazachstanas: 74 409  Rusija: 3 028 |
| Kalba (-os) | dunganų kalba |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | hujai ir kiti kinai |

**Dunganai** (savivardis *Хуэйзў*) – etninė grupė, gyvenanti Vidurinėje Azijoje. Šiuo etnonimu buvusioje TSRS vadinti kinų kilmės musulmonai, tačiau patys dunganai save laiko daug gausesnės kinų musulmonų etninės grupės, hujų, dalimi. Dunganus taip pat išskiria ir vakarų Kinijos tiurkų tautos. Bendra dunganų populiacija buvusios TSRS teritorijoje sudaro ~110 tūkst. žmonių. Gyvena daugiausia šiaurės Kirgizijoje (Sokulukas, Miljanfanas, Yrdykas) bei pietryčių Kazachstane (Šortiubė, Masanči). Kalba dunganų kalba, kuri užrašoma kirilicos raštu.

Dunganai į Vidurinės Azijos sritis perkelti tiurkų valdymo laikotarpiu, dauguma jų buvo pagrobti iš vakarų Kinijos miestų kaip vergai. Dunganai buvo priversti trauktis į vakarus dėl XIX a. kilusios dunganų revoliucijos ir hujų vidinių karų.

Dunganų mečetės Karakole minaretas
Dunganai verčiasi daugiausia žemės ūkiu (ryžių, cukrinių runkelių auginimu), augina gyvulius, verčiasi prekyba opijumi. Nešioja spalvingus drabužius, rengia dideles šventes. Iki pat XX a. vid. dalis dunganų praktikavo kojų bintavimą (deformavimą). Dėl savo nutolimo nuo kitų kinų, dunganai dalį papročių išlaikė ilgiau nei Kinijos kinai.
# Apelsinas

Apelsino vaisiai ir žiedai
Apelsinas
**Apelsinai** – citrinvaisiai, kuriuos mezga kai kurie citrinmedžiai (*Citrus*):

| Citrinmedis (liet.) | Citrinmedis (lot.) | Vaisius liet. | Vaisius angl. | Vaisius vok. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| karčiavaisis citrinmedis | *C. aurantium* | aitrusis apelsinas | *bigarade, bitter orange, Seville orange, sour orange* | *Bitterorangen, Pomeranze* |
| apelsininis citrinmedis | *C. sinensis* | tikrasis apelsinas | *blood orange, navel orange, sweet orange, Valencia orange* | *Apfelsine, Orange* |
| miltuotasis citrinmedis | *C. tachibana* | miltuotasis apelsinas | *tachibana orange* |  |
| krūminis citrinmedis | *C. tankan* | mandarininis apelsinas |  |  |

## Pavadinimo kilmė

Žodis liet. *apelsinas* kilęs iš ol. *appelsien*, sudaryto iš ol. *appel* 'obuolys' + *sien* (iš *Sina* 'Kinija'). Pats pavadinimas rodo apelsinų kilmės vietą.

Apelsinmedžiai
## Produkcija

Metinis apelsinų pasaulinis suvartojimas: ~30,8 mln. t.

| Tūkstančiai tonų (2008 m.) |
| --- |
|  Brazilija | 18697 |
|  JAV | 9740 |
|  Indija | 4396 |
|  Meksika | 4306 |
|  Kinija | 3681 |
|  Ispanija | 3367 |
|  Iranas | 2619 |
|  Italija | 2527 |
|  Indonezija | 2322 |
|  Egiptas | 2138 |

## Šaltiniai

* Dėl citrusinių augalų ir jų vaisių lietuviškų pavadinimų Archyvuota kopija 2007-04-23 iš Wayback Machine projekto.
# Kaganas

*Apie miestą Uzbekijoje skaitykite: Kaganas (miestas).*
**Kaganas** (sen. tiurkų kalba *kaɣan*, mong. *хаган*) – valdovo titulas mongolų ir tiurkų kalbose, atitinkantis imperatoriaus titulą bei atitinkamai viršesnis už chaną. Jo valdoma teritorija vadinama **kaganatu**, kartais ne visai tiksliai chanatu, nes pastarasis yra mažesnis darinys.
# Ispanijos Formoza

|  |
| --- |
| **Hermosa Ispanijos Formoza** |
| Ispanijos kolonija |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1626 – 1642** |  → |

 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Vėliava | Herbas |

 |
| Location of Ispanijos valdos (žalia spalva) |
| **Sostinė** | Santissima Trinidad |
| **Valdymo forma** | kolonija |
|  |
| **Era** | Imperializmas |
|  - Pirmoji kolonija | 1626 m. |
|  - Nukariauja Nyderlandai | 1642 m. |
|  |
| **Valiuta** | Ispanijos realas |

**Ispanijos Formoza** (isp. *Hermosa*) – trumpalaikė Ispanijos kolonija Taivano saloje, egzistavusi XVII a.

## Istorija

Kuomet XVI a. Ispanija kolonizavo Ramujį vandenyną ir įkūrė Filipinų salose Rytų Indijas, jie surengė keletą ekspedicijų į šiaurę, pasiekdami Taivano salą. Čia augant olandų įtakai, ispanai sudarė sąjungą su portugalais, siekdami jiems pasipriešinti. XVII a. pradžioje olandai kėlė grėsmę Ispanijos interesams Filipinuose, todėl vos jiems 1624 m. įkūrus pirmąjį fortą Taivano saloje (Tainane), Ispanija iš karto ryžosi irgi ten įsikurti.

Ispanų statyta Santo Domingo tvirtovė
1626 m. ispanų ekspedicija pasiekė šiaurės rytinį iškyšulį saloje, kurį pavadino San Diego vadu. Pasiekę dabartinio Dzilongo vietą, jie čia įkūrė Švenčiausios Trejybės (isp. *Santissima Trinidad*) gyvenvietę ir San Salvadoro tvirtovę. 1629 m. jie įkūrė kitą tvirtovę – Santo Domingo (dab. Danšui). Iš čia jie išplėtė įtaką visoje salos šiaurėje.

Olandai nenorėjo taikstytis su konkurencija saloje, todėl 1641 m. jų pajėgos užpuolė San Salvadorą, tačiau patyrė pralaimėjimą ir buvo priversti sugrįžti į savo Zelandijos tvirtovę. Kitais metais jie puolė vėl, pasitelkę laivus. Nors ispanai, padedami aborigenų ir filipiniečių kapampanganų priešinosi, tačiau jie nesulaukė pastiprinimo iš savo pagrindinės bazės Filipinuose. Galiausiai jie pralaimėjo ir buvo sugrąžinti į Manilą. Tai lėmė ispanų kolonijinių ambicijų atsisakymą Taivane.
# Naujasis Taivano doleris

| Naujasis Taivano doleris |
| --- |
|  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| ISO 4217: | TWD |
|  |
| Naudoja: |  Taivanas |
|  |
| Infliacija: | 2,34 % |
|  |
|  |
| Simboliai: | Banknoto: NT$ |
|  |
| Nominalai: |   |
| Banknotai: | $100, $200, $500, $1000, $2000 |
| Monetos: | $½, $1, $5, $10, $20, $50, |
|  |
| Spausdina: | nd |
| Kalykla: | nd |
|  |
| Bankas: | Centrinis Kinijos bankas |
|   | www.cbc.gov.tw |

**Naujasis Taivano doleris** – nacionalinė Taivano valiuta (ISO 4217 kodas – TWD). Simbolis – NT$.
# Ikis (sala)

Iki salos padėtis Nagasakio prefektūroje
**Iki sala** (jap. 壱岐島) – nedidelė sala, esanti tarp Kiūšiu salos ir Cušimos salyno Cušimos sąsiauryje, rytiniame Korėjos sąsiaurio dalyje. Tai dalis Nagasaki prefektūros Japonijoje. Iki miestas yra vietinės vyriausybės centras. Sala turi 3 uostus.

Ši sala kartu nuo seno buvo ir viena tradicinių Japonijos žemių, dar vadinama 壱州 *Išiū*.

## Geografija

138,45 km² ploto saloje, t. y. 17 km iš šiaurės į pietus ir 14 km iš rytų į vakarus, gyvena apie 33 200 gyventojų. Žemdirbystė plačiai naudojama vietinių gyventojų, plačiai auginami ryžiai ir tabakas. Čia vyrauja onsen; taip japonai vadina karštą pavasarį. Jūrų ežiai šioje saloje – delikatesas, kaip ir japoniška degtinė šiočiū.

Tarp XX a. 8 ir 9 dešimtmečių, ypatingai Kacumoto mieste, salos gyventojai buvo pagarsėję banginių ir delfinų medžiokle ypatingai dideliais kiekiais. Dėl nykstančios Seriola quinqueradiata rūšies, 1982 m. vietinė miesto vyriausybė uždraudė žvejoti pastarąją rūšį dideliais mastais.

1977 m., vietiniai žvejai pakvietė televizijos kompanijas masiškų delfinų žudynių nufilmavimui. Po to pasaulis stipriai pasmerkė žvejų veiksmus dėl delfinų žudymo. Archyvuota kopija 2007-10-06 iš Wayback Machine projekto.

## Istorija

Iki sala nuo senovės buvo viena tradicinių Japonijos žemių.

Po Toi įsiveržimo, prasidėjo prekyba tarp Korėjos valstybės Korio, Cušimos, Iki ir Kiūšiū, bet buvo sustabdytas Mongolų įsiveržimu į Japoniją 1274 ir 1281 m. Tačiau Japonai ėmėsi priemonių tolimesniems mongolų įsibrovimams sustabdyti. Korjosa (Korio dinastijos istorikas) minėjo, kad 1274 m., mongolų karinės pajėgos, tarp kurių buvo ir korėjiečių karių, užgrobė Cušimos ir Iki salas bei išžudė daugybę salos gyventojų.

Iki sala, kartu su Cušima ir Macura tapo viena didžiųjų Wokou (japonų piratų) bazių.

## Taip pat skaitykite

* Ikio žemė
* Iki, Nagasaki
# Šinano žemė

Šinano žemė Japonijos žemėlapyje
**Šinano žemė** (信濃国; -kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Nagano prefektūra. Taip pat vadinama **Šinšiū** (信州).

Šinanas ribojosi su Ečigo, Ečiū, Hidos, Kajaus, Kodzukės, Mikavos, Mino, Musašio, Surugos ir Totomio žemėmis.

Senovės sostinė buvo miestas, įsikūręs netoli Macumoto.

## Istorija

Meidži periodo laikotarpiu, 1871 m., Šinano provincija buvo padalinta į Nagano ir Čikumos prefektūras, kurios 1876 m. buvo sujungtos į vieną – Nagano prefektūrą.

## Šinanui priklausiusios apskritys

* Adzumio apskritis (安曇郡)
* Čijisagatos apskritis (小県郡)
* Čikumos apskritis (筑摩郡)
* Hanišinos apskritis (埴科郡)
* Inos apskritis (伊那郡)
* Minočio apskritis (水内郡)
* Saku apskritis (佐久郡)
* Sarašinos apskritis (更級郡)
* Suvos apskritis (諏訪郡)
* Takajaus apskritis (高井郡)

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis |
Vakasa
# Hadisai

**Hadisai** (arab. حديث = *ḥadīṯ* – ‘žinia’) – Mahometo pamokymai, pamokslai ir pasakojimai apie jį. Hadisai yra surašyti Sunoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ištraukos iš hadisų lietuvių k. Archyvuota kopija 2009-11-30 iš Wayback Machine projekto.
# Meritokratija

**Meritokratija** (lot. *meritus* – 'nusipelnęs' + sen. gr. κράτος = *kratos* – 'valdžia') – valstybės valdymo forma, kai asmens vietą valdžioje nulemia gabumai ir laimėjimai. T. y. ne tik politinė, bet ir socialinė bei ekonominė sistema, kuri grindžiama nuopelnų sistema. Meritokratija atmeta aristokratijos (kai padėtį visuomenėje nulemia giminystės ryšiai) bei plutokratijos (kai padėtį visuomenėje nulemia turtas) idėjas.

Platonas pirmasis palaikė tokią idėją. Jis teigė, kad kiekvienas asmuo priklausytų tam tikrai visuomenės klasei (valdančiųjų, kariškių, amatininkų, ūkininkų) pagal sugebėjimus. Terminą pirmasis pavartojo sociologas Michaelis Dunlopas Jungas veikale „Meritokratijos iškilimas“. Autorius teigė, kad ateityje vis labiau populiarės būdas užimti tam tikrą vietą visuomenėje pagal asmens intelektą ir pastangas.

## Šaltiniai
# Theravada

**Theravada** (Pali: थेरवाद *theravāda*, Sanskritu: स्थविरवाद *sthaviravāda*); pažodžiui: „senolių mokymas“ arba „senovinis mokymas“. Theravada yra pati seniausia išlikusi budizmo filosofinė mokykla. Ji atsirado Indijoje. Ši mokykla yra ganėtinai konservatyvi ir apskritai ji yra pati artimiausia ankstyvajam budizmui.

Theravados pakraipa daugelį amžių buvo pagrindinė Šri Lankos religija bei kitų žemyninių Pietryčių Azijos šalių, kaip antai Kambodžos, Laoso, Mianmaro ir Tailando. Šią budizmo kryptį taip pat išpažįsta ir kai kurios etninės grupės Pietvakarių Kinijoje, Vietname, Bangladeše, Malaizijoje bei Indonezijoje. Pastaruoju metu Theravados pakraipa įgauna populiarumo Singapūre, Indijoje ir Vakaruose. Šiuo metu Theravados krypties pasekėjų pasaulyje yra virš 100 milijonų.

## Išnašos
# Alavitai

Teritorijos apgyvendintos alavitais.
**Alavitai** – viena iš šiitų sektų. Ši sekta atsirado IX a. Sektos įkūrėjas – Nusairas. Jo mokymuose susipynė astraliniai kultai, tikėjimas dvasios įsikūnijimu ir krikščionybės elementai.

Alavitai tiki, kad kažkada visos jų dvasios buvusios žvaigždėmis. Ali perkėlė jas į žmonių kūnus. Mirusių teisingo tikėjimo alavitų dvasios vėl tampa žvaigždėmis ir susilieja su dvasinguoju Ali, o nusidėjusiųjų dvasios persikelia į gyvūnus.

Alavitai skaito krikščioniškąją evangeliją, religiniuose ritualuose naudoja duoną ir vyną, dažnai alavitai turi krikščioniškus vardus. Alavitai turi savo šventąją knygą, sudarytą Korano pagrindu, tačiau visa jos išmintis prieinama tik šventikams. Šiuo metu nemažai alavitų gyvena Sirijoje, Libane ir Turkijoje.
# Lingajata

Lingajatos pasekėjų nešiojama šivalinga. XIX a. dirbinys
**Lingajata** (skr. लिंगायत = IAST: *Liṅgāyata-*) arba vyrašaiva (skr. वीरशैव = IAST: *Vīraśaiva-*) – šaivistinės pakraipos hinduizmo tikėjimo srovė. Ją XII a. dabartinės Karnatakos teritorijoje įkūrė Basava. Srovė susikūrė kaip reformistinis judėjimas, nukreiptas į monoteizmą bei prieš skirstymąsi į kastas.

Lingajatos nariai nešioja ant kaklo pasikabinę lingos atvaizdą ir laiko save esant pašvęstais Šivai. Priešingai nei daugelis kitų Pietų Indijos hinduistų, lingajatos sekėjai nepuoselėja sudėtingos šventyklinės liturgijos, taip pat nepripažįsta brahmanų autoriteto. Taip pat nesilaiko daugelio Indijoje paplitusių ritualinės nešvaros draudimų bei lyčių vaidmenų.

Lingajatos teologija teigia, kad Šiva yra Absoliutas, kuriam tapati kiekvieno žmogaus siela. Tačiau šio tapatumo patyrimą užgožianti maja. Tikėjimas išreiškiamas devocionaliais poetiniais tekstais šnekamąja kanadų kalba, kuriuose aukštinamas Šiva, jo meilė, globa.

Atsisakymas deginti mirusiuosius, egalitarizmas ir polinkis į monoteizmą gali būti nulemtas tiek islamo įtakos, tiek vidinių judėjimų prieš brahmanų dominavimą.

## Šaltiniai
# Etninė religija

**Etninė religija** – įvairūs vietinės reikšmės tikėjimai, artimai susiję su tam tikra etnine grupe ar gentimi. Pastarieji dažnai neturi oficialių tikybinių įsitikinimų ar šventraščių. Tokių tikėjimų pavyzdžiai yra tradiciniai Afrikos tikėjimai, Kinų liaudies religijos, vietinių Amerikos indėnų ir Australijos aborigenų religijos. Maždaug apie 405 milijonai žmonių pasaulyje save priskiria liaudies ar tradicinėms etninėms religijoms.

## Šaltiniai