Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# JSON

JSON logotipas
**JSON** („džeisonas“ – iš anglų kalbos  **JavaScript Object Notation**) – atviro standarto formatas, perduodantis duomenų objektus, sudarytus iš atributo ir reikšmės porų, lengvai skaitomame tekste. Tai yra pirminis asinchroninio naršyklės/serverio bendravimo (AJAX) duomenų formatas.

Nors JSON ir yra išvestas iš JavaScript programavimo kalbos, jis yra nepriklausomas nuo kalbos duomenų formatas. Programavimo kodą, kuriuo nagrinėjami ir generuojami JSON duomenys, palaiko daugelis programavimo kalbų.

## Kalbos elementai

Pagrindinė JSON struktūra (objektas) yra raktų (vardų) ir juos atitinkančių reikšmių rinkinys:

```
{
 "raktas1": "reikšmė1",
 "raktas2": 0,
 "raktas3": [ 1, 2, 3, false, "ABC" ],
 "raktas4": {
 "raktas4\_5": true,
 "raktas4\_6": 17
 }
}

```

Galimi taip pat to reikšmių sąrašai (pavyzdyje toks atitinka trečiąjį raktą). Sąrašo elementai nebūtinai turi būti to paties tipo.

Raktus atitinkančios reikšmės gali būti skaitinio, loginio, tekstinio, taip pat objekto (*raktas4* pavyzdyje) arba sąrašo (*raktas3*) tipų. Visas JSON dokumentas turi būti tik viena reikšmė (dažniausiai objektas, nors gali būti sąrašas ar rečiau kitas tipas).

Žemiau pateiktas pavyzdys parodo galimą asmens aprašymą JSON formatu.

```
{
 "firstName": "John",
 "lastName": "Smith",
 "isAlive": true,
 "age": 25,
 "address": {
 "streetAddress": "21 2nd Street",
 "city": "New York",
 "state": "NY",
 "postalCode": "10021-3100"
 },
 "phoneNumbers": [
 {
 "type": "home",
 "number": "212 555-1234"
 },
 {
 "type": "office",
 "number": "646 555-4567"
 }
 ],
 "children": [],
 "spouse": null
}

```

## Nuorodos

* „Learn X in Y minutes“ apie JSON (lietuvių kalba)
# Slavų kalbos

|  |
| --- |
| Slavų |
| Paplitimas | Rytų Europa, Sibiras |
| Kalbų skaičius | 18 |
| Kilmė | indoeuropiečių prokalbė >baltų-slavų prokalbė? (hipotezė) >> slavų prokalbė >>>**slavų kalbos** |
| Geografinis paplitimas |
|  |
| Šalys, kuriose kalba yra nacionalinė:
  Rytų slavų kalbos
  Vakarų slavų kalbos
  Pietų slavų kalbos |
| Klasifikacija | rytų slavų, vakarų slavų, pietų slavų |

**Slavų kalbos** – artimai susijusių indoeuropiečių kalbų grupė, kilusi iš slavų prokalbės. Jomis kalba slavų tautos, gyvenančios Rytų Europoje, dalyje Centrinės Europos, Balkanuose ir šiaurės Azijoje. Iš viso kalbos vartotojų apie 270 mln. žmonių. Seniausi rašto paminklai slavų kalbomis yra iš IX a. Esama hipotezės, kad galėjo būti bendra baltų ir slavų prokalbė.

Mokslininkai dalija slavų kalbas į 3 pagrindines šakas:

* Rytų slavų, į kurią įeina rusų kalba, ukrainiečių kalba, gudų (baltarusių) kalba ir rusinų kalba
* Vakarų slavų, dalijamą į 3 pogrupius:
	+ Čekų kalba ir slovakų kalba
	+ Sorbų kalba, dalijama į aukštutinę ir žemutinę tarmes
	+ Lenkų kalba ir jai giminingos kašubų kalba, palabiečių kalba, sileziečių kalba, obodritų kalba.
* Pietų slavų, dalijamą į 2 pogrupius:
	+ Vakarų pogrupis – slovėnų kalba, kroatų kalba, bosnių kalba, juodkalniečių ir serbų kalba (kai kurie slavistai pastarąsias keturias laiko viena serbų-kroatų kalba)
	+ Rytų pogrupis – bulgarų kalba ir slavų makedonų kalba (dalis slavistų, ypač Bulgarijoje ir Graikijoje mano, kad slavų makedonų kalba nėra kalba, o tik regioninis bulgarų kalbos variantas arba jos tarmė).

|  |
| --- |
|  |
| Slavų kalbos Europoje |

## Nuorodos

* Ethnologue informacija
# Šveplavimas

*Šis straipsnis apie kalbos sutrikimą. Apie klaidingą rašybą skaitykite straipsnyje Šveplavimas (rašyba).*
**Šveplavimas** - pastovus, tolydinis kalbos garsų, dažniausiai priebalsių, netaisyklingas tarimas. Vienas iš dažniausiai pasitaikančių fonetinių kalbos sutrikimų.

## Šveplavimas vaikystėje

Konstatuojant šveplavimą atsižvelgiama į kalbančiojo amžių. Ankstyvojoje vaikystėje vaikai taria taip pat netobulai, tačiau jų tarimo trūkumai yra fiziologiniai, nulemti amžiaus ypatybių. Tokie trūkumai išnyksta savaime. Šveplavimu laikomi tik tokie tarimo trūkumai, kurių negalima pateisinti amžiaus ypatybėmis. Šveplavimą apibūdina dar ir tai, kad jis, vaikams augant, neišnyksta savaime. Šveplavimui pašalinti paprastai būtinas logopedinis darbas. Pats šveplavimo pobūdis visada yra konkretus, nes švepluoti vaikai gali įvairiai. Kalbėdami gali visai praleisti kai kuriuos garsus, pakeisti juos lengvesniais, iškraipyti jų artikuliaciją, gali tardami painioti tarpusavyje panašius garsus ir t. t. Jeigu vaikas neištaria arba netaisyklingai ištaria kai kuriuos garsus tai vadiname šveplavimu. Šis apibūdinimas yra labai bendras, jis turėtų būti tiksliau apibrėžtas, atsižvelgiant į tą ar kitą šveplavimo pobūdį. Tikslesnio apibūdinimo reikia dar ir dėl to, kad daugelis, net ir specialistai logopedai, dažnai tiesiog sako: netaria garsų. Tai neteisinga tuo atveju, kai vaikas taria, bet šiek tiek iškraipo garso artikuliaciją.

## Dislalija

Šveplavimas dar vadinamas *dislalija* (gr. dys priešdėlis, žymintis sutrikimą, *lalia* 'plepėjimas, šneka'). Netaisyklingas panašios artikuliacijos garsų (*š, ž, c, dž* arba *s, z, c, dz*) tarimas, kartais vadinamas *monomorfine dislalija* (gr. monos 'vienas, vieningas, vienintelis', *morphe* 'forma', t. y., 'vienaformis'). Netaisyklingas kelių garsų grupių tarimas (*s, z, c, dz* ir *š, ž, c, dž* arba *š, ž, č, dž* ir *I, r*) vadinamas *polimorfine dislalija* (gr. polymorphos 'daugiaformis, daugialytis, pasitaikantis kelių formų'). Skiriami tokie pagrindiniai garsų tarimo trūkumai:

* Garsų keitimas.
* Garsų praleidimas.
* Garsų tarimo iškraipymas.
# Glotalizacija

**Glotalizacija** – artikuliavimo būdas, kuomet kalbos garsai realizuojami visiškai arba iš dalies uždarant balsaskylę (balso plyšį).

Jei glotalizacija vyksta susiaurinant, o ne visiškai uždarant balsaskylę, glotalizacija reiškiasi žemų dažnių nereguliariais balso klosčių svyravimais, dėl kurių atsiranda kalbotyroje vadinamas „gergždžiantis balsas“. Kartais fonetikos specialistai dėl šios priežasties daro skirtumą tarp glotalizacijos ir glotalinių okliuzinių priebalsių, vis dėlto toks skirtumas, suprantama, nulemtas subjektyvių kriterijų.

Pastovi pradžios balsio glotalizacija kai kuriose kalbose yra fonetinis požymis. Lietuvių kalboje šio reiškinio nėra, tačiau vokiečių kalboje jis reiškiasi kaip antrinė artikuliacija, t. y. lydi, pavyzdžiui, okliuzinių priebalsių artikuliaciją.

Balsaskylės sanglauda svarbi tariant ejektyvinius priebalsius.

Glotalinių priebalsių pavyzdžiai – [ʔ], [ɦ], [h].

## Išnašos
# Skliausteliai

| Skyrybos ženklai |
| --- |
|
apostrofas ( **'** ) ( **’** )
skliausteliai ( **( )** ) ( **[ ]** ) ( **{ }** ) ( **⟨ ⟩** )
dvitaškis ( **:** )
kablelis ( **,** )
brūkšnys ( **‒** ) ( **–** ) ( **—** ) ( **―** )
daugtaškis ( **…** ) ( **...** )
šauktukas ( **!** )
taškas ( **.** )
brūkšnelis ( **-** ) ( **‐** )
klaustukas ( **?** )
kabutės ( **‘ ’** ) ( **“ ”** ) ( **„ “** ) ( **« »** )
kabliataškis ( **;** )
pasvirasis brūkšnys ( **/** )
tarpas (   )
skirsnis ( **§** ) |
| Tipografiniai ženklai |
|
ampersandas ( **&** )
žvaigždutė ( **\ )
eta ( **@** )
pasvirasis kairinis brūkšnys ( **\** )
laipsnis ( **°** )
grotelės ( **#** )
tildė ( **~** )
vertikalusis brūkšnys ( **|** )
dalybos ženklas ( **÷** ) |

**Skliausteliai** – šalutinis skyrybos ženklas, vartojamas nuo pagrindinio teksto nutolusioms pastaboms, paaiškinimams ir tekste esančioms nuorodoms išskirti. Kitų ženklų skliausteliai neatstoja.

## Vartojimas

Skliausteliuose rašomi papildomas mintis ar paaiškinimus reiškiantys sakiniai:

1. *Ji kniūbso prie menkos šviesos. (Seniai visi įmigo.)*
2. *Labai maža žinių pateikiama apie lietuvių kalbos priegaides. (Apskritai į tarties dalykus Jablonskis kreipė mažai dėmesio.)*

Skliausteliais išskiriami įterptiniai sakiniai ar žodžiai, kurie reiškia pašalines, tarsi prabėgomis pasakytas pastabas:

1. *Kasparas (juk visi pažįstat Kasparą smarkų), tas nevidons baisus, vis poniškai pasipūtęs nei erškėtis koks, nabagėlį gandina būrą.*
2. *Privalome save nuimt nuo pjedestalų (ne pjedestalais ji, poezija, gyva) ir Donelaitį pasodint prie darbo stalo.*

Skliausteliuose rašomi atskirų teksto vietų ar žodžių paaiškinimai:

1. *Porcelianas buvo žinomas Kinijoje jau labai seniai (mūsų eros pradžioje).*
2. *Literatūros ryšiai su kitomis meno šakomis (teatru, muzika, tapyba) veikale taip pat išsamiai išnagrinėti.*

Skliausteliuose rašomi nurodymai, iš kur paimta citata ar mintis arba kur yra kalbamasis dalykas:

1. *Vaižgantas yra rašęs, kad katalikybė „privalo būti Rymo, ne lenkų tikėjimas“ (Vaižganto raštai, K., 1922, t. 2, p. 44).*
2. *Apsakymuose apie vaikus („Kaip Jonelis raides pažino“, „Petriukas atsargus“, „Magdelė“) parodomas liaudies žmogaus troškimas siekti mokslo ir šviesos.*

Skliausteliuose rašomi papildomų duomenų teikiantys sutrumpinimai, skaitmenys, sutartiniai ženklai:

1. *Apie tai rašyta „Moksle ir gyvenime“ (1979, Nr. 11, p. 32).*
2. *Šie neįprasti, bet vaidingi sakiniai paimti iš gyvosios kalbos (1–4) ir grožinės literatūros (5–6).*

Kartu su skliausteliais gali būti kuris nors kitas skiriamasis ženklas; jis dedamas prieš uždaromajį skliaustelį arba po jo:

1. *Nuotraukoje matome Birutę Daukantienę (antroji iš dešinės), kuri konkurse laimėjo pirmąją vietą.*
2. *Kai atėjo pavasaris, tai jis (koks kvailumas!) neatskyrė viščiukų nuo žvirblių.*
# Geminacija

**Geminacija**, arba **dvigubinimas** (lot. *geminō* 'dvigubinu, dvejinu') – tokių pačių arba artimų (skardusis – duslusis) priebalsių ėjimas iškart vienas po kito, priebalsių ilginimas. Geminacija atsiranda dėl skirtingų priežasčių ir gali turėti skirtingą paskirtį. Geminacija retorikoje – kontaktinis to paties žodžio arba sakinio dalies kartojimas stilistiniais tikslais.

## Geminacijos pavyzdžiai

### Baltų kalbos

* Priebalsių sankirta dūriniuose

latv. *pamats* 'pagrindas, pamatas' + *tonis* 'priegaidė; tonas' = *pamattonis* 'pagrindinė priegaidė; pagrindinis tonas'.
liet. *švarus + raštas = švarraštis*; paprastai liet. k. sudvigubinti priebalsiai tariant neilginami.
* Morfemų sandūra

lat. *izzust* 'pradingti', liet. *užželti*
* Išskyrus sklandžiuosius, latvių kalboje ilginami tarp dviejų trumpųjų balsių atsidūrę priebalsiai; rašyboje neatspindima.

*visa* [vis: a] 'visà'
*upe* [up: e] 'upė'
* Istoriškai išnykusios geminatos

latv. *rast* 'rasti', liet. *rasti* < \**radtei*; plg. liet. *rado*, latv. *rada* 'rado' ir bendraties priesaga -t, -ti.
### Italų kalba

* Žodžių skyrimo paskirtis

*coma* 'koma' – *comma* 'punktas, skirsnis'
*pala* 'kastuvas' – *palla* 'kamuolys'
### Lotynų kalba

* Asimiliacija

*affero < ad-fero* 'atnešu'
* Ekspresinis dvigubinimas

*bucca* 'skruostas'
### Suomių kalba

* Formų skyrimo paskirtis

Suomių kalboje geminacija atsiranda dėl šiai kalbai būdingos stipriųjų ir silpnųjų priebalsių laipsnių šaknyje kaitos.

* Linksniavimas

*harakka* 'šarka' (vardininkas) – *harakan* 'šarkos' (kilmininkas)
* Asmenavimas

*antaa* 'duoti' – *annat* 'duodi'
### Japonų kalba

* Žodžių skyrimo paskirtis

*kite* 'ateiti' – *kitte* 'pašto ženklas'
### Vokiečių kalba

* Vokiečių kalboje geminatos taip pat kartais susidaro žodžių arba morfemų sandūrose:

*annehmen* [ˈan‿ne: mən] 'priimti'
*am Mittag* [ˈam‿mɪtɑ:k] 'vidurdienį'
(Sudvigubintų priebalsių rašymas paprastai nerodo geminacijos, šitaip žymimas prieš priebalsį einančio balsio trumpumas:

*beten* [ˈbe: ten] 'melstis' – *Bett* [bet] 'lova'.)
## Geminacija retorikoje

Tas pats dėmuo kartojamas, dvigubinamas be formos pokyčių, jis neatskiriamas kitais dėmenimis. Taip siekiama atkreipti skaitytojo dėmesį, sustiprinti reikšmę arba sukurti norimą skambesį.

Iš negandingų vakarų
Audrų perkūnijų prikrauti
Lingavo debesų laivai.
Tada *graži, graži* buvai,
Akim tyliųjų ežerų…
Lyg eidama linelių rauti.
(S. Nėris „Lietuvai”)

## Šaltiniai
# Kandela

**Kandela** (žymima simboliais **cd**) – SI sistemos šviesos šaltinio stiprio matavimo vienetas.

## Apibrėžimas

Nuo 16-tos generalinės svorių ir matų konferencijos 1979 m., kandela yra apibrėžiama taip:

>
> Kandela yra šviesos stipris tokio šaltinio, kurio monochromatinės 540·1012 hercų spinduliuotės, tenkančios vienam steradianui, galia lygi 1/683 vato.
>
>
>

## Išnašos
# Kinų kvartalas

*Šis straipsnis apie kinų kvartalus. Apie Romano Polanskio filmą skaitykite straipsnyje Chinatown.*
Šiaurinis įėjimas į Sidnėjaus kinų kvartalą, Australija
Montrealio kinų kvartalas, Kanada
Kinų kvartalas Mančesteryje, Jungtinė Karalystė
**Kinų kvartalas** – miesto vietovė, kurioje gyvena didelis skaičius kinų. Šis terminas taikomas tik šalims, kuriose kinai sudaro tautinę mažumą (t. y. ne Kinija, Taivanas, Singapūras). Daugiausia kinų kvartalų yra Rytų Azijoje, Šiaurės Amerikoje, Australijoje ir Jungtinėje Karalystėje.

Anksčiau kinų kvartalai buvo kažkas panašaus į etninius getus, nemėgstamus ne kinų tautybei priklausančios miesto daugumos, kuriuose gyvendavo „neasimiliuoti užsieniečiai“. Dabar šios vietovės jau yra daugiau komerciniai ir turizmo centrai. Konkretaus miesto kinų kilmės gyventojų dauguma nebūtinai gyvena kinų kvartale. Taip pat, anksčiau jie dažnai būdavo siejami su dideliu nusikalstamumu, tongais, narkotikų prekyba ir tvarkos trūkumu, todėl bendrai vertinami neigiamai. Šiuo metu nemažai valstybių (Vokietija, Nyderlandai ir kt.) ne tik toleruoja, bet ir skatina kinų kvartalų kūrimąsi, padeda suplanuoti vietą ir panašiai, kadangi tai pritraukia turistų ir yra naudinga ekonomiškai. Kai kuriose šalyse (Italija, Airija) kinų kvartalų kūrimąsi vis dar stabdo nacionalistinis visuomenės požiūris.

Dalis kinų kvartalų jau turi ilgą istoriją, pavyzdžiui, Nagasakio mieste Japonijoje esantis *Shinchimachi* – beveik trijų šimtmečių senumo. Seniausias ne Azijos šalyse esantis kinų kvartalas yra įkurtas 1854 m. Melburne (Australija). Už jį senesnis buvo San Fransiske, tačiau jis neturi tęstinumo, nes buvo sugriautas žemės drebėjimų ir vėliau atstatytas iš naujo.

Daugumai kinų kvartalų būdingi kinų restoranai, įėjimą į kvartalą žymintis *payfang* – raudona arka, kiniškų prekių ir siuvenyrų parduotuvėlės, religinių ir laidojimo prekių parduotuvės, filmų ir knygų kinų kalba parduotuvės. Dažnai pasitaiko žuvų ir kitų jūros gėrybių turgus. Bene visuose paplitusi gatvės prekyba – dažniausiai vaisių, laikraščių, siuvenyrų. Daugumoje pasaulio kinų kvartalų svarbus elementas yra bent viena stambesnė kinams priklausanti įmonė. Ji dažnai padeda naujai atvykusiems imigrantams.

Kinų naujųjų metų šventės proga šiuose kvartaluose dažnai vyksta festivaliai ir eitynės.

Didžiausias pasaulyje kinų kvartalas yra Manhetene (Niujorkas). 1980 m. jis gyventojų skaičiumi pralenkė iki tol didžiausiu laikytą San Fransisko kinų kvartalą.
# Emigracija

**Emigracija** – žmonių persikėlimas iš vienos šalies į kitą dėl ekonominių, politinių, religinių ar asmeninių priežasčių (didesnio uždarbio, geresnio išsilavinimo, sutuoktinio ir kt.).

Pagal 2016 m. duomenis, beveik 250 mln. žmonių gyvena ne savo gimtojoje šalyje. Daugiausia migrantų išvyksta gyventi į turtingąsias pasaulio šalis; beveik 20 % persikėlėlių apsistoja JAV. Taip pat daug Vakarų Europoje, Kanadoje, Australijoje, Persijos įlankos šalyse (Saudo Arabijijoje, Katare, JAE). Daugiausia emigruoja iš Indijos, Kinijos, Meksikos, Rusijos.

Iki įstojimo į ES 2004 m. daugiausia lietuvių išvykdavo gyventi ir dirbti į JAV, tačiau pastaraisiais metais vis daugiau emigrantų keliauja į ES, EEE šalis, beveik pusė jų į JK, nemažai į Airiją, Vokietiją, Norvegiją. Taip pat daugėja ekonominių imigrantų bei emigrantų iš kaimyninių šalių – Rusijos (Kaliningrado srities), Baltarusijos, Ukrainos.

## Istorija

Vokiečiai emigruoja į JAV (apie 1850 m.)
Emigracija vyksta nuo seniausių laikų. Jos plėtotę paskatino didieji geografiniai atradimai. Ypač padidėjo XV a. pabaigoje, atradus Ameriką į kurią vyko emigrantai iš Europos. XVI–XX a. europiečių kolonizuota ne tik Amerika, bet ir Australija, Okeanija, dalis Afrikos, Sibiras. Tuo pat metu vyko Atlanto vergų prekyba, kuri didžiausią mastą pasiekė XVIII a.

*Sveiki atvykę į Svajonių šalį. (laikraščio iliustracija; 1887 m.)* Emigraciją dar labiau paskatino garlaivių atsiradimas. Nuo 1838 m. garlaiviai pradėjo plukdyti išeivius per Atlanto vandenyną. XIX–XX a. daugybė vargingai gyvenančių europiečių šeimų persikėlė į Šiaurės ir Pietų Ameriką ar Australiją. XX a. pirmojoje pusėje Amerikos žemyne daugiausia buvo emigruojama iš Kanados ir Meksikos į JAV. Azijoje vyko kinų emigracija į Pietryčių Azijos šalis, indų – į Ceiloną. Subyrėjusi Britų Indija, I ir II pasauliniai karai, žydų genocidas, SSRS trėmimai ir kiti veiksniai nulemė didžiulius migracijos pokyčius pastaruoju metu.

Emigracijos bangos iš Lietuvos yra žinomos jau nuo XIX a. antros pusės. Ją lėmė tiek politinės, tiek ir socialinės – ekonominės priežastys. XIX–XX a. pab. Lietuvos gyventojai emigravo į JAV, Kanadą, Argentiną, Braziliją, Australiją, Urugvajų, Vokietiją.

## Neigiamos pasekmės

Neigiamos emigracijos pasekmės:

* Demografinės situacijos pokyčiai (darbingo amžiaus žmonių mažėjimas, produktyvumo mažėjimas, socialinei sistemai iškylančios problemos dėl mokesčių mokėtojų pasitraukimo);
* investicijų į žmogų praradimas;
* staigus atlyginimų šuolis kai kuriuose sektoriuose;
* kvalifikuotų specialistų poreikio didėjimas.

Emigracijos metu prarandami ne tik ir ne tiek mokesčių mokėtojai, kiek piliečiai, lemiantys valstybės politinį likimą, aktyviausia ir savarankiškiausia jų dalis. Nepaisant diplomatinių atstovybių pastangų įtraukti emigravusius piliečius į balsavimo sąrašus, nemaža jų dalis rinkimuose nedalyvauja (ši tendencija turbūt labiausiai paplitusi tarp legalaus statuso neturinčių migrantų). Migravimas ypač silpnina ir taip sunkiai besiformuojantį vidurinįjį visuomenės sluoksnį, be kurio negalima tikėtis stabilios ir pažangios demokratinės valstybės susiformavimo.

## Išnašos
# University of California Press

University of California Press|  |
| Pirminė įmonė | Kalifornijos universitetas |
| Įkurta | 1893 m. |
| Kilmės šalis | JAV |
| Centrinė būstinė | Berklis |
| Platinimas | Ingram Publisher Services (JAV) John Wiley & Sons (UK) Footprint Books (Australia) |
| Leidinių tipai | Knygos, akademiniai žurnalai |
| Oficiali svetainė | ucpress.edu |

**University of California Press** – amerikiečių leidykla, glaudžiai susijusi su Kalifornijos universitetu. Įkurta 1893 m.

## Šaltiniai
# Bandžarai

|  Bandžarai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 4,8 mln. |
| Populiacija šalyse |  Indonezija |
| Kalba (-os) | bandžarų |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | dajakai, javiečiai, malajai ir kt. |

**Bandžarai** (sav. *Urang Banjar*) – Pietryčių Azijos tauta. Gyvena Indonezijoje, daugiausia Borneo salos pietinėje dalyje (Pietų Kalimantane). Už Borneo ribų gausiausiai gyvena Šiaurės Sumatroje ir Riau. Kalba malajų-polineziečių kalbų šeimos bandžarų kalba.

## Kultūra

Tikinčiųjų dauguma – musulmonai sunitai. Verčiasi žemdirbyste (augina ryžius, kaučiukmedžius, vaismedžius), žvejyba (krabai, krevetės), gyvulininkyste (buivolai, antys, vištos). Didelė dalis dirba miškų kirtimo ir medienos apdirbimo įmonėse, aukso ir deimantų kasyklose. Tradiciniai amatai: medžio drožyba, pynimas, valčių gaminimas.

Bandžarų valčių turgus Bandžarmasino apylinkėse
## Istorija

Bandžarų tauta susidarė susimaišius vietiniams dajakams bei atvykėliams malajams ir javiečiams. 1526 m. bandžarai sukūrė sultonatą su sostine Bandžarmasine. Jį XIX a. užkariavo olandai. Nuo 1949 m. bandžarų gyvenama teritorija priklauso Indonezijai.

## Šaltiniai
# Slaptoji mongolų istorija

Knygos pavadinimas mongolų raštu
**Slaptoji mongolų istorija** (mong. *Монголын нууц товчоо*) – seniausia išlikusi mongolų kalba parašyta knyga. Ji buvo sukurta netrukus po Čingischano mirties. Autorius ar autoriai nežinomi. Originalas nėra išlikęs, spėjama, kad buvo parašytas mongolų raštu. Seniausios išlikusios versijos yra tik transkripcijos į kinų raštą ir datuojamos XIV a. pabaiga.

## Reikšmė

„Slaptoji mongolų istorija“ yra vienas iš nedaugelio pačių mongolų rašytų istorinių šaltinių apie Mongolų imperiją. Dauguma kitų šaltinių yra užrašyti persų, arabų ar kinų, t. y. tuometinių mongolų imperijos priešų. Taip pat tai yra bene svarbiausias Čingischano biografijos šaltinis.

Lingvistams „Slaptoji mongolų istorija“ yra vienas svarbiausių ikiklasikinės ir viduriniosios mongolų kalbos šaltinių.

Knyga yra laikoma literatūros klasika.

## Turinys

Kaip ir daugumoje kitų to meto raštų, „Slaptojoje mongolų istorijoje“ tikrų įvykių atpasakojimai supinti su legendomis ir pagražinimais. Ji pradedama nuo aiškiai mitologinio Čingischano giminės geneologijos nupasakojimo. Tuomet aprašoma, kaip Temudžino tėvas Jesugejus pagrobė jo motiną, bei paties Temudžino ankstyvasis gyvenimas iki kol jis įgijo Didžiojo Chano titulą. Vėliau nupasakojamos Čingischano ir Ugedejaus karinės kampanijos Eurazijoje. Knyga pabaigiama Ugedejaus apmąstymais apie tai, ką jis darė gerai ir ką blogai.

Daug ištraukų iš „Slaptosios mongolų istorijos“ yra aptinkamos XVII a. mongolų veikale „Auksinė santrauka“ (*Altan Tobchi*). Ištraukos ten yra dažniausiai papildytos ir paredaguotos.

## Vertimai

1908 m. leidimas kinų raštu
Ne vėliau, kaip Mingų dinastijos laikais „Slaptoji mongolų istorija“ Kinijoje jau buvo plačiai žinoma knyga. Ji būdavo naudojama kaip priemonė mokytis mongolų kalbos, taip pat ir kaip šaltinis kinų istoriniuose veikaluose.

1915–1917 m. mongolų mokslininkas Tsend Gun pirmą syk išvertė knygą į šiuolaikinę mongolų kalbą.

Rusų sinologo Piotro Kafarovo publikacijos atkreipė į „Slaptąją mongolų istoriją“ Vakarų dėmesį. Jis pirmasis išvertė knygos ištraukas iš kinų kalbos. 1937 m. vokiečių sinologas Erich Haenisch išleido šią knygą rekonstruota senąja mongolų kalba, o 1941 m. – vertimą į vokiečių kalbą. 1962 m. Borisas Pankratovas išleido vertimą į rusų kalbą.

1964 m. Arthur Waley išleistame įvairių senovės raštų rinkinyje buvo ir kai kurių „Slaptosios mongolų istorijos“ ištraukų vertimai į anglų kalbą. Francis Woodman Cleaves pirmasis išleido pilną anglišką vertimą, tačiau specialiai naudodamas archaišką anglų kalbą siekiant atspindėti knygos senumą.

Italų istorikas Igor de Rachewiltz 1971–1985 m. palaipsniui išleido pilną knygos vertimą su išsamiais komentarais tiek apie mongolų istoriją ir kultūrą, tiek apie paties vertimo ypatybes.

Šiuo metu „Slaptoji mongolų istorija“ yra išleista daugiau nei trisdešimčia kalbų.

## Nuorodos

* Slaptoji mongolų istorija. Pilnas tekstas rusų, anglų ir kitomis kalbomis Archyvuota kopija 2016-12-31 iš Wayback Machine projekto.
* Igor de Rachewiltz vertimo apžvalga
# Afiksas

**Afiksas** (lot. *affixus* 'pritvirtintas') – žodžio dalis, turinti gramatinę reikšmę arba pakeičianti šaknies leksinę reikšmę. Skiriami žodžių kaitybos (*mąst**au, *žmog**us) ir žodžių darybos afiksai (*kalb**inin**kas*, *iškalb**ing**as*). Afiksai būdingi agliutinacinėms ir fleksinėms kalboms.

Po šaknies einantis afiksas vadinamas postfiksu, einantis prieš šaknį – prefiksu. Postfiksai yra galūnės ir priesagos, prefiksai – dažniausiai priešdėliai; lietuvių kalboje kaip prefiksas gali būti vartojama ir sangrąžos dalelytė *-si-* (apsirengti). Taip pat yra interfiksų (jungiamųjų balsių), infiksų (intarpų), transfiksų, cirkumfiksų ir kt. afiksų (žr. „Morfema“).

Lietuvių kalboje yra šie afiksai: priešdėliai, intarpai, interfiksai, priesagos ir galūnės. Cirkumfiksai – reti.

## Šaltiniai