Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Soba

Soba
Sausi soba makaronai
**Soba** (そば arba 蕎麦) – japoniškas grikių pavadinimas, taikomas ir pilkšvai rudos spalvos ploniems makaronams, gaminamiems iš grikių miltų arba grikių ir kviečių miltų mišinio. Soba valgymo tradicija atsirado Edo laikotarpiu.

Japoniškoje virtuvėje panašūs stori makaronai vadinami udon. Soba makaronai yra universalus maistas, kurį galima valgyti bet kuriuo metų laiku, vartojami šalti su papildomu padažu, arba kaip karšta makaronų sriuba. Patiekiami kaip papildomas arba pagrindinis patiekalas, dedami į sriubas, salotas. Soba makaronų patiekalai ruošiami tiek greito maisto, tiek brangiuose restoranuose. Rinkoje parduodami džiovinti makaronai ir *men-tsuyu*, arba greitai paruošiami. Ruošiant šiuos makaronus, naudojami įvairūs paruošimo metodai – virimas, kepimas. Soba makaronams pagaminti naudojami dažniausiai trys komponentai: grikių miltai, šiek tiek kviečių miltų (dėl geresnio sukibimo) ir šiltas vanduo. Sumaišomi į elastinę būseną, iškočiojami į didelį ploną blyną, kuris supjaustomas specialiu peiliu į plonas juosteles, po to verdama.

Soba gali papildyti maistinėmis medžiagomis kitų grūdų miltus, pavyzdžiui, ryžių ir kviečių. Tiaminas, kurio trūksta baltuose ryžiuose, yra soba miltuose. Soba turi visas aštuonias esmines aminorūgštis, įskaitant liziną, kurio trūksta kvietiniuose miltuose. Soba laikoma mitybos pasirinkimu, kuris yra naudingesnis už baltųjų miltų analogus. 100 g virtos soba duoda 99 kcal (410 kJ) energijos. Be to, tai lengvai virškinamas polisacharidas. Šie makaronai taip pat turtingi antioksidantų, įskaitant rutiną ir kvercetiną, kitas esmines maistines medžiagas, įskaitant choliną, tiaminą ir riboflaviną.

* Tešlos paruošimas
* Iškočiotos tešlos pjaustymas
* Išvirti soba makaronai
* Soba su atskiru padažu
* Karšta sriuba su soba

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Soba makaronų gaminimas namuose (*youtube.com*)
# Reljefas (skulptūra)

**Reljefas** – skulptūros meno technika, kurios tikslas išryškinti skirtingas vaizduojamąsias formas vienoje platformoje. Tradiciškai dažniausiai atliekama ant akmeninių ar medinių paviršių, kurie išpjaustomi aplink vaizduojamas formas ir suteikiamas iškilusios dimensijos vaizdas. Taip pat naudojama ir modernesnė reljefo technika, kuomet formos ant paviršiaus yra išliejamos ar pritvirtinamos. Tam dažniausiai naudojamas molis, bronza, keramika ar gipsas. Reljefai dažnai naudoti daugumos senovės kultūrų mene.
# Walter Lippmann

Volteris Lipmanas 1914 m.
**Volteris Lipmanas** (*Walter Lippmann*, 1889 m. rugsėjo 23 d. – 1974 m. gruodžio 14 d.) buvo JAV intelektualas, reporteris bei politikos apžvalgininkas. Išgarsėjo pirmasis apibūdinęs „Šaltojo karo“ sąvoką. V. Lipmanas du kartus (1958 ir 1962 m.) laimėjo Pulicerio premiją už laikraščio rubriką pavadinimu „Šiandien ir rytoj“ (*„Today and Tomorrow“*).

## Bibliografija

* *A Preface to Politics* (1913 m.)
* *Drift and Mastery* (1914 m.)
* *The Stakes of Diplomacy* (1915 m.)
* *The Political Scene* (1919 m.)
* *Liberty and the News* (1920 m.)
* *Public Opinion* (1922 m.)
* *The Phantom Public* (1925 m.)
* *Men of Destiny* (1927 m.)
* *American Inquisitors* (1928 m.)
* *A Preface to Morals* (1929 m.)
* *Interpretations 1931–1932* (1932 m.)
* *The Method of Freedom* (1934 m.)
* *The New Imperative* (1935 m.)
* *Interpretations 1933–1935* (1936 m.)
* *The Good Society* (1937 m.)
* *U.S. Foreign Policy: Shield of the Republic* (1943 m.)
* *U.S. War Aims* (1944 m.)
* *The Cold War* (1947 m.)
* *Essays in the Public Philosophy* (1955 m.)

## Nuorodos

* Volteris Lipmanas *Men of Destiny* (1927 m.) Archyvuota kopija 2020-11-26 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija su darbų ištraukomis Archyvuota kopija 2005-02-24 iš Wayback Machine projekto.

Vikicitatos
# Koinė

**Koinė̃** (nekaitomas daiktv.; gr. κοινὴ διάλεκτος 'bendroji kalba') – bendrinė kalba arba tarmė, susidariusi sąveikaujant, maišantis ir neretai supaprastėjant dviem ar daugiau tarpusavyje suprantamoms tos pačios kalbos atmainoms.

Kartais koinė nagrinėjama drauge su pidžinais, tačiau koinė susidarymas iš esmės skiriasi nuo pidžino formavimosi, nes susidarant pidžinui reikšmingai pakinta pagrindinės kalbos struktūra, o koinė dažniausiai rutuliojasi išlaikydama ir praturtindama koinė tampančią kalbą ar tarmę. Pidžinas susidaro sąveikaujant skirtingoms kalboms, o koinė paprastai (nors ir ne visada) formuojasi tos pačios kalbos tarmių arba artimų kalbų pagrindu. Tam tikrais atvejais pidžinas gali įgyti koinė paskirtį, vėliau vystytis kaip kreolų kalba.

Pradžioje terminas *koinė* kalbotyroje buvo vartojamas kalbant tik apie bendrinę graikų kalbą, susiklosčiusią helenizmo laikotarpiu (IV–III a. pr. m. e.) jonėnų–Atikos tarmių pagrindu, iki II–III a. ji buvo pasitelkiama kaip bendroji kalba dalykiniams, moksliniams reikalams ir literatūrai.

Dabartinėje sociolingvistikoje terminas *koinė* vartojamas plačiau – tai bet kokia bendravimo priemonė (daugiausia žodinė), užtikrinanti nuolatinį tam tikro regiono komunikacinį ryšį.

## Išnašos
# Sintaksė

Žodžių junginių gramatinių ryšių schema
**Sintaksė** (gr. syntaxis) – gramatikos dalis, nagrinėjanti sakinių tarpusavio ryšius, jų sudarymo būdus ir žodžių junginių sandarą. Pastaruoju metu sintaksei priskiriamas ir teksto, sakinių sąsajos tyrinėjimas. Sintaksės tyrimo esmę visada sudaro žodžių tarpusavio santykiai, žodžių ar sakinių jungimo taisyklės.

Pagrindinis sintaksinis vienetas – sakinys, jis gali būti skaidomas žodžių junginiais ir sakinio dalimis. Sintaksei priklauso ir teksto vienetai, taip pat ne tik sakinys, tekstas, bet ir tarpinis vienetas – žodžių junginys. Žodžių junginio ryšius rodo žodžio forma, ypač linksnis, skaičius bei giminė.

Sintaksė turi dvejopą reikšmę: teorinę ir praktinę. Teorinė reikšmė išryškėja lyginant ją su kitomis kalbos mokslo šakomis. Svarbi ir praktinė sintaksė. Reikia mokėti praktiškai sudaryti sakinius, juos jungti į tekstą. Turima žinoti visus galimus ir negalimus rašybos variantus, kad neatsirastų klaidų bei netaisyklingų konstrukcijų. Sintaksinės konstrukcijos taisyklingumas dažniausiai nustatomas atsižvelgiant į vidinius kalbos dėsnius, taikomi tautosakos, liaudies kalbos, geriausių lietuvių rašytojų kūrinių pavyzdžiai.

## Sintaksės tyrimo aspektai

Sakinys ir tekstas – svarbūs komunikaciniai sintaksės vienetai, kurių analizė negali ribotis vienu aspektu. Siūlomi trys sintaksės tyrinėjimo aspektai: semantinis, komunikacinis ir gramatinis. Šių aspektų painioti negalima, tačiau, siekiant visapusiško sintaksės tyrinėjimo, jie galėtų teigiamai vienas kitą papildyti.

* **Semantiniu aspektu** tiriami įvairūs sakiniai ir tekstai, pavyzdžiui, tekstų santykis su faktais, denotatais. Sakinio semantika nagrinėjama semantinėmis ašimis – predikato ir subjekto. Kaip ir objektas, subjektas gali būti reiškiamas įvairiais linksniais.

* **Komunikaciniu aspektu** tiriamos sakinių temos ir remos. Tema parodo ryšį su ankstesniais sakiniais, ankstesne informacija, kalbą daro suprantamą. Rema teikia naujas, aktualias, nežinomas informacijas, dėl jos ir konstruojamas sakinys.

* **Gramatiniu aspektu** tiriama konstrukcinė sandara, sakinių struktūriniai blokai (veiksnio ir tarinio grupės, tarpusavio santykiai, priklausomųjų žodžių ryšiai su jais).

## Junginių gramatiniai ryšiai

Sintaksės žodžių junginių analizė padeda išryškinti sintaksinius santykius, kurių neišryškina net sakinio dalys. Junginiai analizuojami pagal prijungiamuosius ryšius (derinimą, valdymą, šliejimą), predikatinius, sujungiamuosius, pridėtinius dvigubus santykius (išplėstinių, patikslinamųjų sakinio dalių, predikatinio pažyminio, opoziciniai santykiai).

## Nuorodos

Vikižodynas
*  Archyvuota kopija 2009-01-18 iš Wayback Machine projekto. Tinklalapis apie sintaksę. **(**liet.**)  Archyvuota kopija 2008-10-13 iš Wayback Machine projekto. Kitas tinklalapis apie sintaksę. **(**liet.**)**
# Fizinis lavinimas

**Fizinis lavinimas** arba **ugdymas** – fizinių ypatybių, judėjimo įgūdžių ir kompleksinių gebėjimų lavinimas. Proceso galutinis tikslas yra išmokyti žmogų pritaikyti judėjimo įgūdžius įvairiomis sąlygomis.

## Fizinio ugdymo formos

Pagrindinė fizinio ugdymo forma yra kūno kultūros pamoka. Kitos populiarios ugdymo formos: treniruotė, rytinė mankšta, gydomoji mankšta, higieninė mankšta, varžybos, turistinis žygis, ekskursija, išvyka, krosas, žaidimas.

## Fizinio ugdymo metodai

Fizinio ugdymo metodai tai judėjimo veiksmų mokymo ir fizinių ypatybių lavinimo būdai. Skirtingais atvejais taikomi įvairūs metodai:

* Specifiniai (praktiniai metodai). Būdingi daugiau tik fizinio ugdymo metodui.
* Nespecifiniai (pedagoginiai metodai). Taikomi mokymo ir auklėjimo procese.

Vikicitatos
# Čigongas

**Čigongas** (čigòngas [1 kirčiuotė], dar kitaip vadinamas cigunu (nenorminis variantas), kin. *či* - „gyvybinė energija“ + *gun* - „darbas, veiksmas, valdymas“, angl. qigong, chi kung) – senovės kinų sveikatinimo forma, kuri, manoma, buvo tradicinės kinų medicinos pagrindu. Čigongo praktikas sudaro eilė kvėpavimo pratimų, meditacijų, intensijos ir ritmingų judesių, kuriuos gali išmokti daugelis bet kuriame amžiuje ir esant bet kokiam fiziniam būviui. Čigongo praktikos gali būti suvokiamos kaip senoviniai vegetatyviniai bioatsako pratimai, kurie pagerina teigiamas vegetatyvines funkcijas, susikoncentruojama į judėjimą ir pozas kombinuojant jas su kvėpavimo pratimais.

## Praktikos esmė

Taiči čigongo judesiai kilę iš kinų kovos menų ir gydymo tradicijų, filosofiškai paremtu in ir jan principu. Tai či kaip “vidinis” kovos menas kultivuoja praktikuojančiojo “či” vitalinės energijos tekėjimą ir balansavimą. Čigongo praktika istoriškai daugiau remiasi kinų gydymo praktikomis, šių praktikų esmė yra “či” energijos judėjimas per proto ir kūno pratimus. Iš esmės abu, tiek taiči, tiek čigongas, yra meditatyvios praktikos, kurios sukombinuotos su švelniais judesiais, proto fokusavimu, kvėpavimu, fiziniu atsipalaidavimu ir dvasiniu tobulėjimu. Indų Joga kartais net sugretinama kaip paralelė su kinų čigongo praktikomis. Sakoma, kad čigongo yra keletas tūkstančių pratimų formų, kai kurios pritaikytos konkrečiai ligoms gydyti

Čigongas yra fiziniai ir mentaliniai pratimai be religinių komponentų. Čigongas apjungia kūno reguliavimą, kvėpavimą ir protą į bendrą visumą pasitelkiant kvėpavimą. Pirmieji čigongo pratimai užfiksuoti Geltonojo imperatoriaus valdymo laikotarpiu 2600 m. pr. m. e. Kinijoje. Iki šių dienų aktualiausi išliko gydomasis čigongas (pvz., Manteko Čijos Gydomojo Tao sistema) ir kovos menų čigongas (pvz., Šaolino vienuolyno vienuolių ir karių technikos).

## Mokslinis pagrindimas

Oficialiai čigongas gydymo tikslais pradėtas naudoti 1950 metais, kuomet įkurta Kinijos liaudies respublika, ypač po Tangshan čigongo reabilitacinės sanatorijos atidarymo Herbei provincijoje. Čia buvo reabilituojami skrandžio bei žarnyno problemų turintys asmenys. Nuo tada čigongo praktikos naudojamos Kinijos medicinos klinikose ir plačiai praktikuojamos. 1957 m. atidarytas reabilitacijos centras Šanchajuje, čia čigongo terapija taikyta pasitelkus mokslinius metodus. Tuo metu čigongo praktiką rekomendavo sergant chroniniu hepatitu, turint aukštą kraujospūdį, širdies problemų, sergant tuberkulioze, astma, neurastenija, diabetu, glaukoma. Čigongo instituto įkurtoje Čigongo ir energijos medicinos duomenų bazėje 2006 m. buvo daugiau nei 4000 straipsnių apie čigongo naudą anglų kalba. Šiais laikais išsivystė nauja šaka – medicininis čigongas, kuris apjungia Vakarų mokslą apie sveikatinimą ir ligų gydymą kartu.

## Šaltiniai
# USA Today

|  |
| --- |
| *USA Today* |
|  |
| Tipas | Dienraštis |
| Formatas | Broadsheet |
| Savininkas | Gannett Company, Inc. |
| Leidėjas | David Hunke |
| Redaktorius | John Hillkirk |
| Įsteigta | 1982 m. rugsėjo 15 d. |
| Būstinė | 7950 Jones Branch Drive McLean, Virdžinija, 22108 |
| Tiražas | 1 830 594 |
| ISSN | 0734-7456 |
| Svetainė | USAToday.com |

**„USA Today“** – pirmasis nacionalinis amerikiečių dienraštis, leidžiamas kompanijos „Gannett“. Pirmą kartą, 1982 m. rugsėjo 15 d., Vašingtone jį išspausdino Al Neuharth.

„USA Today“ nuolatos varžosi su „The Wall Street Journal“ dėl didesnio tiražo. 2010 m. kovo mėn. duomenimis, dienraštis turi 1,8 mln. egzempliorių, tuo tarpu „Wall Street Journal“ – 2,1 mln., įskaitant dar 400 000, kuriuos vartotojai mokamai prenumeruoja internete. Kita vertus, „USA Today“ spausdintinė versija išlieka didžiausią egzempliorių skaičių turinčiu dienraščiu Jungtinėse Valstijose.

Dienraščio automatas
Jis leidžiamas visose 50 valstijų, taip pat Puerto Rike, Guame, Kanadoje bei Jungtinėje Karalystėje. Laikraštis kainuoja 1 JAV dolerį.

## Šaltiniai
# Suvereni valstybė

JTO valstybės narės. Paprastai visos JTO narės laikomos suvereniomis valstybėmis.
**Suvereni valstybė** (lot. *Civitas sui iuris*) – valstybė, turinti aukščiausią valdžią savo teritorijoje. Tarptautinėje teisėje (Montevidėjo konvencijoje) suverenios valstybės apibrėžiamos kaip turinčios nuolatinių gyventojų, apibrėžtą teritoriją, vyriausybę, kuri nėra pavaldi kitai valstybei, ir galinčios megzti santykius ir juos plėtoti su kitomis suvereniomis valstybėmis. Paprastai laikoma, kad suvereni valstybė yra nepriklausoma. Suvereni valstybė gali egzistuoti ir nepripažinta kitų suverenių valstybių. Kita vertus, nepripažintoms valstybėms dažnai sunku užmegzti diplomatinius santykius su kitomis suvereniomis valstybėmis, nes nėra pripažintos tarptautiniu mastu.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite

* Suverenitetas
# Slovakijos Tarybų Respublika

|  |
| --- |
| svk.* Slovenská republika rád** Slovakijos Tarybų Respublika |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1918 m. birželio 16 d. – liepos 7 d.** |  → |

 |
|  Vėliava |
| **Sostinė** | Prešovas |
| **Valdymo forma** | Respublika |
| **Revoliucinės vyriausybės tarybos pirmininkas** | Antoninas Janoušekas |
|  |
| **Era** | Tarpukaris |
|  |

**Slovakijos Tarybų Respublika** (svk. *Slovenská republika rád*, veng. *Szlovák Tanácsköztársaság*) – labai trumpai gyvavusi komunistinė valstybė pietryčių Slovakijoje – 1919 m. nuo birželio 16 d. iki liepos 7 d. Jos sostinė buvo Prešovas.

Pasibaigus I Pasauliniam karui, pagal 1918 m. taikos susitarimus Čekoslovakija pradėjo užimti numatytas teritorijas, tačiau Slovakija (tada Aukštutinė Vengrija) buvo preventyviai okupuota Vengrijos Tarybų Respublikos Raudonosios gvardijos. Čia ji įkūrė marionetinę Slovakijos Tarybų Respubliką. Nuo birželio 20 iki liepos 7 d. įkurtos respublikos revoliucinės vyriausybės tarybos pirmininku buvo revoliucionierius žurnalistas Antoninas Janoušekas. A. Janoušekas prieš tai gyveno Budapešte, nuo 1919 m. buvo pradėjęs vadovauti čekoslovakų sekcijai prie Vengrijos komunistų partijos Centro komiteto.

Po trumpo Vengrijos-Rumunijos karo Slovakijos teritorijoje buvo atstatyta Čekoslovakijos kontrolė, o Vengrijos Tarybų Respublika buvo visiškai okupuota Rumunijos karinių pajėgų.

* Tarybų respublikos paskelbimas
* Antoninas Janoušekas mitinge
* Paminklas Tarybų respublikai Prešove
* Plakate – vengrų puolimas Slovakijoje

## Nuorodos

* Slovakijos istorijos periodai
# Ministras

**Ministras** (lot. *minister* − „tarnas, tarnautojas“) – politikas, vadovaujantis šalies ar administracinio regiono ministerijai.

Daugelyje šalių ministrai sudaro ministrų kabinetą. Kai kuriose valstybėse ministrais gali būti tik politikai, išrinkti į parlamentą (Jungtinė Karalystė, Kanada).

**Ministras be portfelio** – nevadovaujantis ministerijai kai kurių šalių vyriausybių narys, kurio statusas artimas ministrui.

Vikižodynas
# Savivaldos teisė

**Savivaldos teisė** - administracinės teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių valstybės teritorijos administracinių vienetų pagrindus, funkcionavimą ir statusą (vietos savivaldą).

## Lietuvos savivaldos teisė

Lietuvoje savivalda įgyvendinama per atitinkamas savivaldybių tarybas.
Savivaldybių tarybų nariais Lietuvos Respublikos piliečius ir kitus nuolatinius administracinio vieneto gyventojus pagal įstatymą ketveriems metams renka Lietuvos Respublikos piliečiai ir kiti nuolatiniai administracinio vieneto gyventojai, remdamiesi visuotine, lygia ir tiesiogine rinkimų teise, slaptu balsavimu.
Savivaldos institucijų organizavimo ir veiklos tvarką nustato LR vietos savivaldos įstatymas.
Lietuvos Respublikos įstatymams, Vyriausybės bei savivaldybės tarybos sprendimams tiesiogiai įgyvendinti savivaldybės taryba sudaro jai atskaitingus vykdomuosius organus (LR Konstitucija, 119 straipsnis).

## Šaltiniai
# Dusunų kalba

|  |
| --- |
| Dusunų kalba *Boros Dusun* |
| Kalbama |  Malaizija (Sabahas) |
| Kalbančiųjų skaičius | 260 tūkst. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | austroneziečių  malajų-polineziečių   šiaurės Borneo    pietvakarių Sabaho     dusuninės       **dusunų** |
| Rašto sistemos | lotynų raštas |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | dtp |
|  Vikipedija **Dusunų kalba** |

**Dusunų kalba** (*Boros Dusun*) – austroneziečių šeimai, malajų-polineziečių grupei priklausanti kalba, vartojama Malaizijoje, Sabaho valstijoje gyvenančių dusunų ir kadazanų. Kalbančiųjų skaičius – apie 260 tūkst. žmonių.

Dusunų bei kadazanų kalbomis vadinama grupė artimų tarmių. Kaip dusunų kalba įvardijama vidurio dusunų kalba. Jai labai gimininga pakrantės kadazanų kalba, taip pat giminingų tautų (kvidžau, paparų, rytų kadazanų, Kliaso upės kadazanų ir kt.) kalbos. XX a. pab. išskirtos 4 dusunų kalbos tarmės: vidurio dusunų, pakrantės kadazanų, Suguto kadazanų ir Kvala Monsoko dusunų. 1995 m. Bundu ir Livano slėnio tarmės pasirinktos standartizuotai kadazanų-dusunų kalbai sukurti. Šiam procesui įsteigta Sabaho kadazanų-dusunų kultūros asociacija.

Lentelė su užrašu dusunų kalba
Dusunų kalbos vartotojai daugiausia gyvena Ranau, Tambunano, Penampango, Paparo, Tuarano rajonuose, Beludo mieste ir Kota Kinabalu priemiesčiuose.

Nuo XX a. pab. daug kadazanų ir dusunų pereina prie malajų kalbos. Sabaho valdžia, siekdama sulėtinti šį procesą, dusunų kalbos moko mokyklose, taip at siekiama šiai kalbai suteikti oficialų statusą.

## Šaltiniai
# Gudžaratų kalba

|  |
| --- |
| Gudžaratų kalba ગુજરાતી |
| Kalbama | Indija |
| Kalbančiųjų skaičius | 46 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 22 |
| Kilmė | indoeuropiečių 0indoiranėnų 00
indoarijų 000vakarų indoarijų 0000**gudžaratų** |
| Rašto sistemos | gudžaratų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Gudžarato valstija (Indija) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | gu |
| ISO 639-2 | guj |
| ISO 639-3 | guj |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Gudžaratų kalba** |

**Gudžarati** (ગુજરાતી *Gujarātī*) – indoarijų kalba, viena iš 22 oficialių Indijos kalbų, bei pagrindinė kalba Gudžarato valstijoje. Dar vartojama Maharaštros, Radžasthano ir Madhja Pradešo valstijose, be to, vietomis Pakistane, Bangladeše, Pietų Afrikoje ir kitur, kur gyvena gudžaratų išeivija. Rašybai naudojamas gudžaratų raštas, labai panašus į devanagari.

Skiriamos gudžaratų kalbos 3 pagrindinės tarmės: šiaurės, arba Ahmadabado, vakarų, arba Kathijavaro, ir pietų, arba Surato. Skiriasi ir religinių bendruomenių (hinduistų, musulmonų ir parsų) vartojama gudžaratų kalba.

Gudžaratų kalba iš esmės yra tarpinė tarp hindi ir marathų kalbų. Su hindi gudžaratų kalbą sieja paplitusios vardažodžio ir veiksmažodžio analitinės formos, su marathų – tai, kad nėra balsių fonologinio ilgumo ir išsaugota bevardė giminė. Kaip ir kitos šiaurės Indijos kalbos, gudžaratų kalba ženkliai paveikta persų, arabų, pastaraisiais laikais – anglų kalbų.

Gudžarati kalba buvo gimtoji „Indijos tėvui“ Mohandui Gandžiui ir „Pakistano tėvui“ Mohamedui Ali Džinai.

## Istorija

Gudžaratų kalba ėmė klostytis XII a. iš vidurinių indų kalbų. Iš pradžių buvo artima radžastanų kalbos tarmėms, nuo jų galutinai atsiskyrė XIV–XV amžiuje.

Seniausi raštytiniai tekstai gudžaratų kalba žinoma nuo XV a. (žodinė kūryba, daugiausia religinė poezija, šia kalba plito nuo XIII amžiaus). Dabartinė rašomoji kalba susiformavo apie XIX a. vidurį Barodos (Vadodaros) ir Ahmadabado tarmių pagrindu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* `guj`Duomenys apie kodu „guj“ žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
# Anglicizmas

**Anglicizmai** ― žodžiai, posakiai, sintaksės ypatybės ir kt., pasiskolinti iš anglų kalbos.

Lietuvių kalboje plačiai žinomi anglicizmai – dizainas, dronas, beisbolas, kompiuteris, lokautas, mačas, mobingas, nokautas, futbolas ir kt.

Atsiranda tiesiogiai iš anglų kalbos verstų posakių, kurie yra nevartotini, pavyzdžiui: angl. *to have a good time* > liet. *turėti gerą laiką*, taisoma į *gerai praleisti laiką*. Plinta angliški jaustukai (angl. *wow* > liet. *vau*, taisoma į *oho; tai bent, och*; angl. *ouch* > liet. *auč*, taisoma į *oi, ai*) ir daugybė kitokių nevartotinų, nereikalingų anglicizmų: *adapteris* = *siejiklis*; *andergraundas* = *pogrindis, pogrindžio kultūra*; *biznis* = *verslas*; *čipsai* = *traškučiai*; *displėjus* = *ekranas, monitorius*; *draiveris* = *tvarkyklė*; *draivas* = *polėkis, įkvėpimas*; *ekskliuzyvinis* = *išskirtinis*, *vienetinis*; *failas* = *byla*, *rinkmena*; *flešas* = *atmintukas*; *fitnesas* = *lengvasis kultūrizmas*; *grūvas* = *emocinis ritmas* (kalbant apie muziką); *hotdogas* = *dešrainis*; *kastingas* = *atranka*; *lizingas* = *išperkamoji nuoma*; *marketingas* = *rinkodara*; *menedžeris* = *vadybininkas*; *menedžmentas* = *valdymas, vadyba*; *interfeisas* = *sąsaja*; *emeilas, imeilas* = *elekroninis paštas, elektroninis laiškas*; *ofisas* = *raštinė*, *biuras*, *kontora*; *peidžeris* = *pranešimų gaviklis, ieškas*; *spamas* = *brukalas, (elektroninis) šlamštas*; *steikas* = *didkepsnis* ir kt.

Kadangi anglų kalba priklauso germanų kalboms, anglicizmai yra vieni iš germanizmų.

## Šaltiniai
# Kultūrinė apropriacija

Indėniškais rūbais pozuojančios baltosios moterys
*Tiki* baras su polineziečių kultūros stilistika
**Kultūrinė apropriacija** – vienos kultūros (paprastai dominuojančios) vykdomas kitos kultūros (paprastai mažumų) papročių, idėjų, praktikų paviršutiniškas, netinkamas perėmimas. Nors kultūriniai mainai tarp skirtingų kultūrų vyksta nuolat, kultūrinė apropriacija nusako tokius atvejus, kai viena kultūra perima kitos kultūros elementus stereotipizuodama pastarąją, perimdama tik paviršinius bruožus be gilesnės prasmės, todėl kultūros, kurios bruožai perimami, atstovai gali pasijusti išnaudojami. Į kultūrinę apropriaciją įtraukiamas kitų kultūrų žmonių aprangos, šukuosenų, religinių ir kultūrinių simbolių, tatuiruočių, papuošalų, kalbos, šokių, muzikos, medicinos, intelektinės nuosavybės perėmimas bei mėgdžiojimas.

Kultūrinė apropriacija skiriama nuo akultūracijos bei asimiliacijos ir vertinama kaip kolonijinė praktika – vienos kultūros elementas išimamas iš konteksto ir pritaikomas kitoje kultūroje paprastai tik dėl pramogos, „egzotikos“. Kultūrinės apropriacijos apologetų teigimu, tai – mažumų priespaudos forma, kai iš tos mažumos atimami jos identiteto žymenys, kurie tai mažumai esą priklauso kaip intelektinė nuosavybė.

Kultūrinės apropriacijos bei panašią kultūrinio kolonializmo sąvoką įvedė XX a. antros pusės postkolonializmo tyrėjai bei Vakarų ekspancionizmo kritikai.

Kultūrinė apropriacija taikoma daugiausia baltųjų (vakariečių) madoms kičiškai mėgdžioti kitas kultūras: kaip pavyzdžiai išskiriami baltieji indėnistai (su pau vau šokiais, plunksnų karūnomis, pirtimis ir kt.), tatuiruotės su keltų, maorių, kinų ir kt. kultūrų ženklais, afroamerikiečių žargono, šukuosenų, muzikos ir aprangos mėgdžiojimas, polinezietiško stiliaus *Tiki* restoranai, naujieji šamanai, indiška kūno puošyba (bindi, chna) ir kt.

Kultūrinės apropriacijos sąvoka ir siekis riboti kultūrinį skolinimąsi susilaukia ir nemažai kritikos: teigiama, kad kultūrinė apropriacija nėra tokia žalinga, kaip rodoma, ir dažnai netgi gali išsaugoti ir išpopuliarinti kitos kultūros bruožus, be to, tai trukdo saviraiškos laisvei, meno sklaidai, intelektualinei laisvei, kuria dirbtinius barjerus tarp kultūrų. Griežtas kultūrinės apropriacijos ribojimas vadinamas naujuoju politkorektiškumu, apverstu rasizmu, pozityvia diskriminacija.

## Šaltiniai