Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tarptautinė fonetinė abėcėlė

*IPA* parašyta Tarptautine fonetine abėcėle
**Tarptautinė fonetinė abėcėlė** (angl. *International Phonetic Alphabet, IPA*) arba **TFA** – abėcėlinė fonetinio žymėjimo sistema, paremta lotynų abėcėle. Ją sukūrė Tarptautinė fonetikos asociacija, siekdama sunorminti įvairių kalbų garsų užrašymą. Tarptautinę fonetinę abėcėlę naudoja leksikografai, žmonės, kurie moko(si) užsienio kalbų, lingvistai, kalbos ir kalbėsenos patologai, dainininkai, aktoriai, dirbtinių kalbų kūrėjai bei vertėjai.

TFA sukurta taip, kad pavaizduotų tik tas kalbos savybes, kurias turi šnekamoji (oralinė/vokalinė) kalba: kalbos garsus, fonemas, intonaciją ir žodžių bei skiemenų išskaidymą. Tam, kad būtų atskirtos papildomos savybės kaip griežimas dantimis, šveplavimas ar garsai, sukuriami su kiškio lūpa ar vilko gomuriu, gali būti naudojamas išplėstas simbolių rinkinys, vadinamas *TFA papildymu* (angl. *Extensions to the IPA*).

TFA simboliai yra sudaryti iš vieno arba daugiau elementų, priskiriamų dviem tipams: raidės ir diakritiniai ženklai. Pavyzdžiui, anglų kalbos raidė ⟨t⟩ TFA sistema gali būti užrašyta viena raide – [t], arba raide su diakritiniu ženklu – [t̺ʰ]. Tai priklauso nuo to, kaip tiksliai jos tarimą norima užrašyti. Dažnai foneminei transkripcijai naudojami pasvirieji brūkšniai, todėl /t/ yra mažiau tikslu nei [t] ar [t̺ʰ] ir, priklausomai nuo kalbos ir konteksto, gali reikšti abu garsus.

Retkarčiais Tarptautinė fonetikos asociacija prideda, panaikina ar pakeičia tam tikras raides ar diakritinius ženklus. Po paskutinio pakeitimo 2005 m. TFA turi 107 raides, 52 diakritinius ir 4 prozodinius ženklus. Visi jie pavaizduoti TFA tinklalapyje.

## Šaltiniai
# Katakana

Katakana. Rašmenys *wi* ir *we* šiuo metu nebevartojami.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Straipsnyje yra japoniškas tekstas.** Be tinkamo šrifto tikriausiai vietoj kandži arba kanos matysite klaustukus, kvadratėlius ar kitokius ženklus. |

**Katakana** (japoniškai: 片仮名, kas reiškia *vienpusė (t. y. paprasta) kana*) – viena iš dviejų skiemeninių rašto sistemų japonų rašte.
Kartais, drauge su hiragana, vadinama tiesiog *kana*.

Jos sandara yra identiška *hiraganos* sandarai, turi tiek pat ženklų, kurie dėstomi tokioje pat *50-ties garsų sistemoje*.

Pirmieji katakanos ženklai kildinami iš paryškintųjų hieroglifų dalių
Nors katakana, buvo sukurta beveik tuo pat metu, kaip ir *hiragana*, abi *kanos* yra lengvai vizualiai atskiriamos: priešingai grakščiai *hiraganai*, katakana pasižymi kietomis, tiesiomis linijomis. Dėl to ji kildinama iš kietojo hieroglifų stiliaus (楷書, japoniškai *kaišo*), ir dažniausiai paimdavo tik vieną hieroglifo elementą.

## Vartojimas

Šiuolaikinėje Japonų kalboje katakana vartojama ne japoniškos ir ne kinų kilmės žodžiams užrašyti. Tai – portugališkos, olandiškos ir ypač angliškos kilmės žodžiai, kurių japonų kalboje vis labiau gausėja. Katakana taip pat užrašomi užsienietiški vietovardžiai, vardai.

Be to, būdama vizualiai kieta, teksto stilistikoje katakana kartais naudojama pabrėžti kai kuriems žodžiams (atitinka išretinimą arba rašymą iš didžiosios raidės lietuvių kalboje). Pastaruoju metu, Japonijoje mažinant hieroglifų skaičių, katakana rašomi ir kai kurie žodžiai, kurių hieroglifai nebevartojami (ypač tai liečia augalų, gyvūnų pavadinimus).

## Transkribavimo į katakaną taisyklės

Katakanoje galioja visi skiemenų vediniai (*nigori*, sumažintas *cu* ir kiti), kaip ir hiraganoje. Tačiau norint kaip galima tiksliau katakana parašyti užsienietiškus žodžius, tų taisyklių nepakanka. Japonų kalbos tarimas yra gana paprastas, ir kitų kalbų žodžius išreikšti gana sudėtinga. Pagrindiniai trūkumai yra šie:

* Neįmanoma parašyti dviejų priebalsių vieno po kito, arba užbaigti žodžio priebalsiu (išskyrus *n*). Tokiu atveju visada įsiterpia balsis *u*. Pvz., žodis *ugnis* būtų rašomas *ugunisu*.
* Nėra garso *l*, dėl ko jis visada keičiamas į *r*. Tokiu būdu angliški *fry* ir *fly*, užrašius katakana, skamba vienodai, – *furai*.
* Nėra garso *v* (išskyrus *wa* ir *wo*, kurie retai naudojami). Seniau tokiu atveju naudotas garsas *b*, dabar tokiu atveju ant *u* dedamas *nigoris*, o prie jo rašomas sumažintas balsis: ヴぃ tariamas *vi*.
* Garsai *f*, *c* ir kt. naudojami tik variantuose *fu*, *cu*. Išeities ieškoma pridedant mažą balsį: ファ tariamas *fa*, o ツァ – *ca*.
* Egzistuoja ir kiti sustabarėję užrašymai, naudojami ypatingiems atvejams: ティ – *ti*,　ディ　- *di*, トゥ – *tu*, ドゥ – *du* ir pan.

Kai kurių lietuviškų vietovardžių transkribavimas į katakaną:

* Vilnius ヴィリニュス　*viriniusu* (arba ビリニュス *biriniusu*)
* Kaunas カウナス　*kaunasu*
* Klaipėda クライペダ　*kuraipeda*
* Trakai トラカイ　*torakai*
* Dzūkija ズーキヤ*zūkija*
* Žemaitija ジェマイティア*džemaitia*

## Nuorodos

* Katakana ir Rōmadži Testai Online[neveikianti nuoroda]
# Haniai

|  Haniai (漢 *han*) |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 1,3 mlrd. |
| Populiacija šalyse |  Kinija:    apie 1,21 mlrd.
 Taivanas:    apie 22,57 mln.
 Singapūras:    apie 2,68 mln.
 Tailandas:    apie 7,05 mln.
 Malaizija:    apie 6,59 mln.
 Indonezija:    apie 2,83 mln.  |
| Kalba (-os) | kinų |
| Religijos | daosizmas budizmas |
| Giminingos etninės grupės | nėra |

**Hãniai** (kinai) (kin. 漢, *han*; 漢族, *hanzu*) arba **Hãnai** – tauta Rytų Azijoje, kurios dauguma gyvena Kinijos Liaudies Respublikoje ir Taivane. Tai – didžiausia pasaulio tauta, sudaranti 19 procentų viso pasaulio gyventojų skaičiaus. Kartais ji yra traktuojama kaip kelių giminingų tautų grupė. Senojoje Kinijos vėliavoje ją simbolizavo raudona spalva.

Haniai – viena iš 56 oficialiai pripažintų Kinijos tautų ir vienintelė dauguma, sudaranti apie 92 procentus šalies gyventojų. Kinijoje ji tankiai apgyvendinusi rytinę šalies dalį, o likusios 55 tautinės mažumos daugiausiai gyvena vakarinėse dalyse bei provincijose.

## Kalba ir etninės subgrupės

Hanių tautos kalbų (tarmių) žemėlapis
*Pagrindiniai straipsniai: Kinų kalba, Kinų raštas*

Hanių terminas ir identitetas yra sukonstruotas daugiau politiškai, grindžiamas valstybės ideologija. Dėl to oficialiai jie visuomet laikomi vientisa tauta, kalbančia viena, – kinų, – kalba (漢語 *hanyu* – hanių kalba). Tai daroma siekiant išsaugoti Kinijos politinį ir kultūrinį vientisumą.

Egzistuoja kai kurie bendri bruožai, būdingi visiems haniams. Pirmiausia tai – kinų raštas (漢字 *hanzi* – hanių rašmenys), kuriuo galima užrašyti visas kinų kalbos tarmes. Hanius taip pat sieja tradicinės religijos, tokios kaip daosizmas, konfucianizmas bei budizmas.

Iš tiesų esti labai ryškūs kalbiniai ir kultūriniai skirtumai tarp hanių atskiruose regionuose. Kalbiniai skirtumai yra tokie dideli, kad europiniame kontekste atskiros tarmės būtų laikomos atskiromis kalbomis: jos skiriasi maždaug tiek, kiek skiriasi šiuolaikinės romanų kalbos.

Dėl to lingvistai labai diskutuoja dėl kinų kalbos dialektų ir etninių subgrupių traktavimo: dauguma mokslininkų laiko, kad hanių etninę grupę sudaro keletas skirtingų tautų. Dažniausiai linkstama išskirti septynias pagrindines etnines subgrupes, tokias kaip kinai mandarinai, hakka, kantoniečiai, minai ir pan. Kai kuriose jų išskiriamos mažesnės grupės, tokios kaip džin, pingai ir t. t.

Ypač tie skirtumai išryškėja pietinėje hanių gyvenamo arealo dalyje. Spėjama, kad jie susiformavo senovėje haniams asimiliuojant vietines pietų Kinijos tautas ir patiriant stiprią jų įtaką.

Šios grupės išsiskiria ne tik lingvistiškai, bet ir savo kultūra. Jie puoselėja savo kultūrinius identitetus, o tam tikrais istoriniais periodais reikšdavosi politinės ir tautinės konfrontacijos tarp atskirų hanių subgrupių: kaip kad, pavyzdžiui, Taipingų sukilimas.

|  |  |
| --- | --- |
| **Hanių etninės subgrupės** |  |
| Kinai mandarinai (Džin) | Vu (Hujai) | Kantoniečiai (Pingai) | Minai | Šiangai | Hakka | Ganiai |
# Rašymas

Iki spausdinimo paplitimo, knygos buvo rašomos rankomis
**Rašymas** - kalbos perteikimas teksto pavidalu, naudojant ženklų arba simbolių rinkinius, vadinamus rašto sistemomis. Eurazijoje rašymas atsirado dėl sąskaitybos poreikio. Maždaug IV amžiuje prieš Kristaus gimimą prekybos ir administravimo reikalai tapo sudėtingesni, todėl žmonėms reikėjo turėti daugiau informacijos, nei buvo įmanoma įsiminti ir rašymas pasirodė esąs patikimesnis būdas sandorių ilgalaikiam išlaikymui bei pateikimui. Mezoamerikoje rašymas tikriausiai atsirado iš kalendorių darymo ir politinės būtinybės išsaugoti informaciją apie istorinius įvykius.

## Taip pat skaitykite

Vikižodynas
* Gramatika
* Literatūra
* Poligrafija
* Rašytojas
* Raštingumas
* Spauda
# Tarimas (fonetika)

*Šis straipsnis apie artikuliuotą garsą. Apie upę Sindziange skaitykite straipsnyje Tarimas (upė).*
**Tarimas** – garso artikuliavimas kalbos organais, žmonėms tariant žodžius, frazes ar kitus garsus. Tarimas apima garsų kūrimą ir derinimą, kad būtų sukurta girdima kalba. Tarimas turi būti taisyklingas tam, kad pašnekovas suprastų, ką kalba kalbėtojas ir informacija būtų perteikiama aiškiai ir suprantamai. Tarptautinė fonetinė abėcėlė buvo sukurta siekiant užtikrinti tikslų bet kurios kalbos tarimo užrašymą. Tam tikroje kalboje to paties žodžio tarimas gali skirtis. Mokantis kalbos daug dėmesio skiriama taisyklingam tarimui, siekiant užtikrinti efektyvų bendravimą.

Žodžių tarimas kartais pateikiamas žodynuose. Bendrosios paskirties žodynuose paprastai pateikiamas tik bendrinės kalbos tarimas, tačiau dialektų ir sociolektų tarimas gali būti pateiktas specializuotuose (pvz., moksliniuose) leidiniuose. Kalbos tarimą tiria ortoepija.

Įvairių asmenų ar jų grupių tarimas gali būti skirtingas, priklausomai nuo daugelio veiksnių, pavyzdžiui, nuo to, kiek intensyviai vaikystėje girdėta ir vartota kalba, gyvenamosios vietos, kalbos ar balso sutrikimų, etninės grupės, socialinės klasės ar išsilavinimo.

## Šaltiniai
# Skolinys

**Skolinys** – žodis, frazė, perimta iš kitos kalbos.

Skolinių yra visose kalbose. Ypač jų padaugėja vykstant migracijos procesams (žr. tautų kraustymasis), asimiliacijai, prekybos ir kultūriniams mainams, daugiausia jų ateina iš kaimyninių kalbų.

Pagal asimiliavimosi laipsnį lietuvių kalbos skoliniai skirstomi į tris grupes:

1) tikrieji skoliniai
2) svetimybės (barbarizmai)
3) tarptautiniai žodžiai
## Pavyzdžiai

* Baltizmas – skolinys iš baltų kalbų
	+ Letonizmas – skolinys iš latvių kalbos
	+ Lituanizmas – skolinys iš lietuvių kalbos (kitose kalbose)
* Germanizmas – skolinys iš germanų kalbų
	+ Anglicizmas – skolinys iš anglų kalbos
* Slavizmas – skolinys iš slavų kalbų
	+ Polonizmas – skolinys iš lenkų kalbos
	+ Rusicizmas – skolinys iš rusų kalbos
* Finizmas – skolinys iš finų kalbų

## Išnašos
# Raštingumas

Pasaulio politinis žemėlapis, pagal raštingų žmonių procentą. Legenda:
  >97 %
  90-97 %
  80-89 %
  70-80 %
  60-70 %
  50-60 %
  <50 %
Detalesnę informaciją galite rasti šalių pagal raštingumą sąraše
**Ne**raštingų pasaulio žmonių dalies kitimas nuo 1970 m.
Pasak UNESCO, **raštingumas** – „gebėjimas atpažinti, suprasti, interpretuoti, kurti, bendrauti, skaičiuoti ir naudoti atspausdintus bei parašytus duomenis įvairiose situacijose.“ Tačiau vedant statistiką, raštingumas yra apibrėžiamas tiesiog kaip gebėjimas perskaityti ir parašyti paprastą sakinį bet kokia kalba. Pasak Jungtinių Tautų, 1998 m. pagal pastarąjį apibrėžimą raštingais buvo 80 % pasaulio gyventojų. Anot CŽV pasaulio faktų knygos, 2007 m. 15 m. ir vyresnių žmonių raštingumas buvo 82 % (vyrų – 87 %, moterų – 77 %). Pasak tos pačios knygos, „iš 785 milijonų neraštingų pasaulio žmonių daugiau nei du trečdaliai gyvena aštuoniuose valstybėse: Bangladeše, Kinijoje, Egipte, Etiopijoje, Indijoje, Indonezijoje, Nigerijoje ir Pakistane. Du trečdaliai neraštingų pasaulio žmonių yra moterys. Ypač žemas raštingumas yra arabų valstybėse, pietų ir vakarų Azijoje bei subsacharinėje Afrikoje. Šiose teritorijose neraštingi yra maždaug trečdalis vyrų ir pusė moterų.“ Daug kur Afrikoje raštingumas asocijuojamas su kolonializmu, o kalbėjimas – su vietinėmis tradicijomis.

Tarptautinė raštingumo diena minima rugsėjo 8 d.

## Ekonomika

Raštingumas laikomas vienu iš svarbiausių žmogiškojo kapitalo rodikliu, nes raštingi žmonės yra pigiau ir greičiau apmokomi, turi geresni socioekonominį statusą, galimybę siekti aukštojo mokslo bei geresnes karjeros ir sveikatos perspektyvas. Pavyzdžiui, Pietų Indijos valstijoje Kereloje 1948 m. buvo įvykdyta didelė švietimo reforma ir septintame XX amžiaus dešimtmetyje, kai mokytos merginos pradėjo kurti šeimas, smarkiai sumažėjo moterų ir vaikų mirtingumas. Tiesa, kai kurie dabartiniai tyrėjai teigia, kad tokios koreliacijos daugiau rodo ne raštingumo, o ėjimo į mokyklą privalumus.

## Taip pat skaitykite

* Sąrašas:Šalys pagal raštingumą

## Šaltiniai
# Džiojo kandži

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Straipsnyje yra japoniškas tekstas.** Be tinkamo šrifto tikriausiai vietoj kandži arba kanos matysite klaustukus, kvadratėlius ar kitokius ženklus. |

**Džiojo kandži** (jap. 常用漢字, džōjō kandži, sulietuvintai *džiojo kandži*, angliška transkripcija *Jōyō kanji*) vadinamas kandži hieroglifų sąrašas, oficialiai paskelbtas Japonijos švietimo ministerijos. Dabartinį *džiojo kandži* sudaro 2136 hieroglifai, patvirtinti 2010 m. lapkričio 30 d. Tai šiek tiek pakoreguota *tōjō kandži*, po II pasaulinio karo išleisto sąrašo, versija.

2136 *džiojo kandži* sąrašo hieroglifus sudaro:

* 1006 į pradinės mokyklos mokymo kursą įtraukti hieroglifai (taip pat žinomi kaip kjōiku kandži);
* 1130 į vidurinės mokyklos kursą įtraukti hieroglifai.

## Skirtumai nuo ankstesniojo tōjō kandži

* 1981 metais džiojo kandži sąraše yra 95 papildomi hieroglifai, neįtraukti į tōjō kandži sąrašą. Be to, džiojo kandži sąraše vietoj hieroglifo 燈 naudojama jo supaprastinta forma 灯.

95 hieroglifai, neįtraukti į senąjį tōjō kandži sąrašą, bet įtraukti į džiojo kandži sąrašą:
猿
凹
渦
靴
稼
拐
涯
垣
殻
潟
喝
褐
缶
頑
挟
矯
襟
隅
渓
蛍
嫌
洪
溝
昆
崎
皿
桟
傘
肢
遮
蛇
酌
汁
塾
尚
宵
縄
壌
唇
甚
据
杉
斉
逝
仙
栓
挿
曹
槽
藻
駄
濯
棚
挑
眺
釣
塚
漬
亭
偵
泥
搭
棟
洞
凸
屯
把
覇
漠
肌
鉢
披
扉
猫
頻
瓶
雰
塀
泡
俸
褒
朴
僕
堀
磨
抹
岬
妄
厄
癒
悠
羅
竜
戻
枠

* Po 2010 metų pakeitimo, į sąrašą buvo įtraukti 196 nauji kandži ir pašalinti 5 esami.

Pašalinti: 勺, 銑, 脹, 錘 ir 匁

Įtraukti: **媛** 怨 鬱 唄 淫 咽 **茨** 彙 椅 萎 畏 嵐 宛 顎 曖 挨 韓 鎌 葛 骸 蓋 崖 諧 潰 瓦 牙 苛 俺 臆 **岡** 旺 艶 稽 憬 詣 **熊** 窟 串 惧 錦 僅 巾 嗅 臼 畿 亀 伎 玩 挫 沙 痕 頃 駒 傲 乞 喉 梗 虎 股 舷 鍵 拳 桁 隙 呪 腫 嫉 叱 **鹿** 餌 摯 恣 斬 拶 刹 柵 **埼** 塞 采 戚 脊 醒 凄 裾 須 腎 芯 尻 拭 憧 蹴 羞 袖 汰 遜 捉 踪 痩 曽 爽 遡 狙 膳 箋 詮 腺 煎 羨 鶴 爪 椎 捗 嘲 貼 酎 緻 綻 旦 誰 戴 堆 唾 鍋 謎 **梨奈** 那 丼 貪 頓 栃 瞳 藤 賭 妬 塡 溺 諦 **阜** 訃 肘 膝 眉 斑 **阪** 汎 氾 箸 剥 罵 捻 虹 匂 喩 闇 弥 冶 麺 冥 蜜 枕 昧 勃 頰 貌 蜂 蔑 璧 餅 蔽 脇 麓 籠 弄 呂 瑠 瞭 侶 慄 璃 藍 辣 拉 沃 瘍 妖 湧 柿 哺 楷 睦 釜 錮 賂 毀 勾

## Istorija

* 1923 m. Japonijos švietimo ministerija nustato 1962 hieroglifų ir 154 supaprastintų hieroglifų sąrašą.
* 1931 m. sąrašas pakoreguotas. Jame lieka 1858 hieroglifai.
* 1942 m. 1134 hieroglifai nustatyti kaip *Džōjō kandži*, pateikiami 1320 *sub-Džōjō kandži*.
* 1981 m. sudarytas 1945 hieroglifų sąrašas.
* 2010 m. sudarytas dabartinis 2136 kandži sąrašas.

## Taip pat skaitykite

* Džiojo kandži sąrašas

## Nuorodos

* Džōjō kandži sąrašas (Japonijos kultūros reikalų agentūra) Archyvuota kopija 2015-03-20 iš Wayback Machine projekto. (japonų k.)
* Kandži sąrašas (japonų k.)
# Jajoi laikotarpis

|  |
| --- |
| **Japonijos istorija** |
| Paleolitas |
| Džiomon laikotarpis |
| Jajoi laikotarpis |
| Kofun laikotarpis |
| Asuka laikotarpis |
| Nara laikotarpis |
| Heian laikotarpis |
| Kamakura laikotarpis |
| Muromači laikotarpis |
| Momojama laikotarpis |
| Edo laikotarpis |
| Meidži laikotarpis |
| Taišio laikotarpis |
| Šiova laikotarpis |
| Heisei laikotarpis |
| Reiva laikotarpis |
| **Susiję istorijos:** |
| Riūkiū istorija, Hokkaido istorija |

**Jajoi kultūros laikotarpis** (弥生時代 *Yayoi jidai*) – Japonijos geležies amžiaus laikotarpis, tradiciškai trukęs nuo III a. pr. m. e. iki III m. e. a. Kultūra pavadinta pagal Tokijo seniūnijos Bunkijo rajoną Jajoją, kur archeologai pirmąkart rado tam laikotarpiui būdingus radinius. Jajoi kultūrai būdingi geležiniai ir bronziniai įrankiai, ginklai bei papuošalai, paplinta audimas ir užliejamasis ryžių auginimas, puodininkystė. Prieš šią kultūrą buvo Džiomon laikotarpis (14000–300 m. pr. m. e.). Jajoi laikotarpiu klestėjo sritis nuo pietų Kiūšiū iki šiaurės Honšiu.

## Jajoi kultūros bruožai

Jajoi puodas, I-III a., iškastas Kugaharoje
Seniausi šio laikotarpio radiniai aptikti šiaurinėje Kiūšiū salos dalyje. Jajoi kultūra greitai išplito į Honšiu salą, kur maišėsi su vietine Džiomon kultūra. Jajoi kultūros puodai buvo paprastai dekoruoti ir padaryti su žiedimo ratu, o Džiomon - su rankomis. Iš bronzos buvo gaminami ceremoniniai varpeliai (*Dōtaku*),veidrodžiai ir ginklai. I a. pr. m. e. Jajoi valstiečiai pradėjo žemės ūkyje ir gaminant ginklus naudoti geležį.

Jajoi gyventojų skaičiui didėjant atsirado turtingų ir vargšų, visuomenė pradėjo sluoksniuotis. Jie turėjo austus drabužius, gyveno nuolatiniuose kaimuose, kurie buvo pastatyti iš akmens ir medienos. Gyventojai susikrovė turtus pasisavindami žemę ir kaupdami grūdus. Jajoi vadai politiškai manipuliavo bronzos ir kitų objektų prekyba. Tai tapo galima, kai drėkinama ryžių auginimo kultūra iš Jangdzės žiočių per Riūkiū salas ar Korėjos pusiasalį paplito po Pietų Kiniją. Dėl ryžių auginimo Japonijoje atsirado sėsli žemės ūkiu besiverčianti visuomenė.

Jajoi ir Džiomon žmonių skeletų palyginimas parodė, kad tie žmonės labai skyrėsi. Džiomon žmonės buvo žemesni, ilgesniais dilbiais, trumpesnėmis kojomis, platesniu tarpuakiu, žemesniu ir platesniu veidu, ryškesniais veido bruožais. Nuo Kofun laikotarpio visi Japonijos skeletai išskyrus ainų šiaurėje ir priešistorinių okinaviečių pietuose panašūs į šiuolaikinių japonų.

## Išnašos
# Vertinys

**Vertinys** (arba **kalkė** < pranc. *calque* 'kopija') – žodis arba žodžių junginys, kurio morfologinė arba semantinė struktūra sudaryta pagal kokios nors kitos kalbos pavyzdį, paprastai pažodžiui verčiant tos svetimos kalbos žodžio ar sakinio sudedamąsias dalis. Sakykime, anglų kalbos žodžio *skyscraper* pavyzdžiu sudaryti vokiečių kalbos *Wolkenkratzer*, lietuvių kalbos *dangoraižis*, latvių kalbos *debesskrāpis*, rusų kalbos *небоскрёб*.

Išskiriami keleto tipų vertiniai:

* Leksinis vertinys – žodis, gaunamas morfemų lygmeniu verčiant svetimos kalbos žodžius, žodžių dūrinius, jiems suteikiant šaltinio kalbos reikšmę: lot. *impressio* – liet. *įspūdis*, vok. *Eindruck*, rus. *впечатление*, latv. *iespaids*. Tam tikrais atvejais gali būti verčiama tik dūrinio dalis: angl. *workaholic* – liet. *darboholikas*, latv. *darbaholiķis*, rus. *трудоголик*.
* Semantinis vertinys – daugiaprasmių žodžių semantinis variantas (žodžio reikšmė), kuri atsiranda dėl svetimos kalbos žodžio reikšmės įtakos: dėl rus. *подчеркнуть* radosi liet. k. žodžio *pabrėžti* reikšmė 'akcentuoti'.
* Frazeologinis vertinys – pažodžiui išversti kitų kalbų posakiai: rus. *целый ряд* – liet. *visa eilė* (nevartotinas posakis) 'daug, daugelis, daugybė', rus. *выйти из строя* – liet. *išeiti iš rikiuotės* 'nustoti veikti, sugesti'.
* Sintaksės vertinys – reiškinys, kai sakinio konstrukcija įgyja kitai kalbai būdingą sakinio struktūrą: rus. *радуюсь за тебя* – liet. *džiaugiuosi už tave* (nevartotina) 'džiaugiuosi dėl tavęs; džiaugiuosi tavimi'.

Prasti, nevartotini vertiniai vadinami *vertalais*.

## Išnašos
# Kodžiki

**Kodžiki** (古事記, „Senovės reikalų užrašai“) – seniausia ištisa Japonijos kronika, datuojama VIII a. (711–712 m.). Ją sudarė Ō no Jasumaro imperatorės Gemei įsakymu. Kodžiki yra mitų apie dievus (Kami) ir keturių Japonijos salų atsiradimą rinkinys. Kartu su Nihon Šoki mitais jis įkvėpė šinto praktikas, įskaitant misogi apsivalymo ritualą.

## Struktūra

Motoori Norinagos autoportretas
Kodžiki sudarytas iš įvairių dainų ir poemų. Nors istoriniai įrašai ir mitai užrašyti kinų kalba su daugybe japoniškų elementų, dainų atveju kinų raštas naudojamas tik japoniškiems garsams užrašyti (Manjogana). Dainos užrašytos Jamato dialektu VII–VIII a. Šis dialektas vadinamas senovės japonų kalba (jap. Jōdai Nihongo).

Kodžiki padalintas į tris dalis: Kamicumaki („Viršutinis ritinys“), Nakacumaki („Vidurinis ritinys“) ir Šimocumaki („Žemutinis ritinys“).

Kamicumaki sudaro įžanga ir pasakojimai apie kūrimo dievus, įvairių dievų gimimą.

Nakacumaki prasideda su imperatoriumi Džimu ir pasakojimu kaip jis užkariavo Japoniją ir tapo pirmuoju Japonijos imperatoriumi, o baigiasi su penkioliktuoju imperatorius Odžinu. Dauguma pasakojimų yra mitiniai ir abejojama jų istorine verte. Dėl nežinomų priežasčių paminėti 2-9 imperatoriai, bet jų pasiekimai praleisti. Dabar manoma, kad jie buvo sugalvoti nustumti pirmojo imperatoriaus valdymą į 660 m. pr. m. e.

Šimocumaki pasakoja apie 16-33-ą imperatorių ir retai minimi santykiai su dievais. Tačiau trūksta daug informacijos apie 24-33-ą imperatorių.

## Istorijoje

Edo laikotarpiu Motoori Norinaga intensyviai studijavo Kodžiki ir išleido *Kojiki-den* („Kodžiki komentarai“). Jis pirmasis pareiškė, kad Kodžiki padirbta ir parašyta vėliau nei teigia.

Pirmasis į anglų kalbą Kodžiki išvertė japanologas Bazilis Halas Čemberlenas.

## Išnašos
# Konfucianizmas

**Konfucianizmas** (trad.kin.: 儒學; supapr.: 儒学; pinyin: Rúxué; pažodžiui „intelektualų mokykla“) – Kinijoje atsiradusi ir po Rytų Aziją paplitusi etinė ir filosofinė sistema, neretai priskiriama prie religijų. Svarbiausiu autoritetu dažniausiai laikomas VI–V a. pr. m. e. gyvenęs filosofas Konfucijus, kurio vardu doktriną pavadino vakariečiai.

Konfucianizmas kalba apie visuomenę, valstybės valdymą, šeimą, moralę. Visos šios idėjos Rytų Azijoje darė ir tebedaro didelę įtaką.

Kiti svarbūs konfucianistai: Mengzi (Mencijus), Xunzi (Siundzi).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Konfucianizmo filosofijos metamorfozės
# Diakritiniai ženklai

**Diakritiniai ženklai** (gr. διακριτικός, *diakritikós* – „skiriamasis“) – prie fonogramų pridedami ženkleliai – taškeliai, brūkšneliai, kabliukai ir pan., kurie žymi ypatingą tarimą arba kirčiavimą nuo kitų panašių žodžių. Diakritiniai ženklai būna virš arba po fonogramos, nors kai kurie galimi ir kitose vietose. Tie patys diakritiniai ženklai įvairiose rašto sistemose (arabų, indų, lotynų) turi skirtingą reikšmę. Diakritiniai ženklai plačiai vartojami transliteracijoje ir fonetinėje transkripcijoje norint tiksliau pažymėti kalbos garsų tarimą.

## Įvairovė

Diakritiniai ženklai naudojami įvairiose fonografinėse rašto sistemose: abėcėlėse, abugidose, abdžaduose ir skiemeninėse abėcėlėse.

### Abėcėlių diakritiniai ženklai

Daugiausia diakritinių ženklų turi lotynų raštas. Čia labiausiai paplitę šie ženklai:

* (·) taškas:

* (˙) taškas viršuje
* (.) taškas apačioje

* (¸) sedilė
* (˛) nosinė
* (°) žiedas
* (˘) lankelis
* (ˇ) paukščiukas arba varnelė
* (^) stogelis
* (¯) brūkšnelis
* (¨) du taškai arba dierezė
* kirčio ženklai:

* (`) kairinis kirtis
* (´) dešininis kirtis
* (̃) riestinis kirtis
* (˝) dvigubas dešininis kirtis)

* (῾̔) *spiritus asper*
* (᾿) *spiritus lenis*
* (̉) *kabliukas*

**Ženklai, naudojami kaip diakritiniai ir kitoms reikmėms: (| ) vertikalus brūkšnys
* (,) kablelis
* (~) tildė
* ( ҃) titlas
* (') apostrofas
* (:) dvitaškis
* (–) brūkšnelis

Lietuvių kalboje naudojami kairinis, dešininis bei riestinis kirčiai, žymintys, dažniausiai žodynuose, žodžio kirčiavimą bei priegaidę. Raidės su paukšteliais (*č, š* ir *ž*)
laikomos kaip atskiros raidės nuo *c, s* ar *z* ir yra savarankiškos rikiavime. Raidės su nosinėmis (*ą, ę, į* ir *ų*), brūkšneliais (*ū*) ir taškeliais (*ė*) taip pat yra laikomos savarankiškomis, bet rikiavime neturi savarankiškumo. Pažymėtina, kad lietuvių kalboje nėra žodžių prasidedančių *ų ir ę* raidėmis.

Ne visi atskiri ženklai yra diakritiniai. Pavyzdžiui, lietuvių kalboje taškeliai ant *i* ir *j* nėra diakritiniai ženklai, o tų raidžių dalys. Bet būna taip, kad vienoje kalboje ženklas yra diakritinis, o kitoje ne. Pavyzdžiui, portugalų, ispanų ir katalonų kalbose *u* ir *ü* yra kaip paprastos raidės, o estų, vengrų, turkų ir azerių kalbose jos laikomos specifinėmis.

### Skiemeninių abėcėlių diakritiniai ženklai

Yra labai negausūs. Vienas tokių diakritinių ženklų pavyzdžių galėtų būti nigoris, naudojamas japonų rašte. Šis ženklas, prirašomas prie tam tikrų silabogramų, suskardina pirmąjį silabogramos priebalsį. Tokiu būdu *sa* virsta *za*, *ta* virsta *da* ir pan.

## Šaltiniai