# Hiragana

Hiraganos abėcėlė. Rašmenys ゐ(*wi*) ir ゑ(*we*) šiuo metu nebevartojami. Rašybos taisykles rodo mėlyni skaičiai (potepių eiliškumas) bei rodyklės (kryptys). Jomis vadovautis būtina, kitaip rašmenys bus neįskaitomi.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Straipsnyje yra japoniškas tekstas.** Be tinkamo šrifto tikriausiai vietoj kandži arba kanos matysite klaustukus, kvadratėlius ar kitokius ženklus. |

**Hiragana** (japoniškai: 平仮名, kas reiškia *plokščioji kana*) – viena iš dviejų skiemeninių rašto sistemų japonų rašte.
Kartais, drauge su katakana, vadinama tiesiog *kana*.

Kiekvienas hiraganos ženklas reiškia garsinį skiemenį, sudarytą iš priebalsio ir balsio (kartais priebalsis yra praleidžiamas). Kadangi balsių yra 5, o priebalsinių variantų (įskaitant priebalsio nebuvimą ir pusbalsį *y*) – 10, tai sudauginus gaunami 50 skiemenų. Dėl to hiragana, kaip ir katakana, dar vadinama *50-ties garsų sistema* (godžiūon), ir paprastai vaizduojama lentelėje.

Iš tiesų skiemenų yra mažiau, nes variantų *yi* ir *ye* niekuomet ir nebuvo, o *wi* ir *we* šiuolaikinėje kalboje nebevartojami.

Garsai hiraganoje išdėstomi tokia tvarka: a, i, u, e, o, ka, ki, ku,… Hiragana baigiasi išskirtiniu ženklu *n*, kuris yra vienintelis savarankiškai vartojamas priebalsis japonų rašte. Jis dažniausiai naudojamas užrašyti skiemenų galūnėms.

## Hiraganos rinkinio pagrindas

|  |  |
| --- | --- |
| balsės | jōon (拗音) |
| あ *a* | い *i* | う *u* | え *e* | お *o* | (ja) | (ju) | (jo) |
|  |
| か *ka* | き *ki* | く *ku* | け *ke* | こ *ko* | きゃ *kja* | きゅ *kju* | きょ *kjo* |
| さ *sa* | し *ši* | す *su* | せ *se* | そ *so* | しゃ *ša* | しゅ *šu* | しょ *šo* |
| た *ta* | ち *či* | つ *cu* | て *te* | と *to* | ちゃ *ča* | ちゅ *ču* | ちょ *čo* |
| な *na* | に *ni* | ぬ *nu* | ね *ne* | の *no* | にゃ *nja* | にゅ *nju* | にょ *njo* |
| は *ha* | ひ *hi* | ふ *fu* | へ *he* | ほ *ho* | ひゃ *hja* | ひゅ *hju* | ひょ *hjo* |
| ま *ma* | み *mi* | む *mu* | め *me* | も *mo* | みゃ *mja* | みゅ *mju* | みょ *mjo* |
| や *ja* |  | ゆ *ju* |  | よ *jo* |  |
| ら *ra* | り *ri* | る *ru* | れ *re* | ろ *ro* | りゃ *rja* | りゅ *rju* | りょ *rjo* |
| わ *va* | ゐ *(wi)* |  | ゑ *(we)* | を *o/(wo)* |  |
|  | ん *n* |  |
|  |
| が *ga* | ぎ *gi* | ぐ *gu* | げ *ge* | ご *go* | ぎゃ *gja* | ぎゅ *gju* | ぎょ *gjo* |
| ざ *za* | じ *dži* | ず *zu* | ぜ *ze* | ぞ *zo* | じゃ *dža* | じゅ *džu* | じょ *džo* |
| だ *da* | ぢ *(dži)* | づ *(dzu)* | で *de* | ど *do* | ぢゃ *(dža)* | ぢゅ *(džu)* | ぢょ *(džo)* |
| ば *ba* | び *bi* | ぶ *bu* | べ *be* | ぼ *bo* | びゃ *bja* | びゅ *bju* | びょ *bjo* |
| ぱ *pa* | ぴ *pi* | ぷ *pu* | ぺ *pe* | ぽ *po* | ぴゃ *pja* | ぴゅ *pju* | ぴょ *pjo* |

## Istorija

Pirmieji hiraganos ženklai kildinami iš šių hieroglifų
Hiragana Japonijoje sukurta Heian laikotarpiu (apie X a.), kai Japonijoje suklestėjo nacionalinė kultūra ir atsirado būtinybė užrašyti vietinę literatūrą. Pirmasis tokių bandymų buvo *Manyoshu* poezijos rinkinys, kur kiniški hieroglifai naudoti ne pagal prasmę, o pagal tarimą (vadinamoji *manyogana*. Ilgainiui pagal tarimą naudojami hieroglifai labai supaprastėjo, kol virto hiragana. Skirtingai nei katakana, hiragana yra kildinama iš labai kaligrafiško *žolių stiliaus* (草書, japoniškai *sōšo*), kuris jai ir suteikia grakščias, vingiuotas linijas.
Galutinai susisteminta hiragana buvo apie XI a.

## Vartojimas

Šiuolaikinėje Japonų kalboje hiragana vartojama pirmiausia gramatinėms galūnėms, priesagoms, taip pat japonų kilmės žodžiams, neturintiems savo hieroglifų, užrašyti. Virš sudėtingų hieroglifų dažnai yra pateikiamas hiraganos tarimas (tai vadinama *furigana*). Hiragana yra taip pat naudojama pradinėse mokyklose, mokantis japonų kalbos.

## Skiemenų vediniai

50 skiemenų sistema neapima visų įmanomų garsų japonų kalboje, todėl egzistuoja įvairūs diakritiniai ženklai bei susitarimai, kurie papildo aukščiau pateiktąją lentelę:

* Ženkliuką *nigori* (reiškia „dulkelė“, „drumzlė“) prirašius prie atitinkamo skiemens, šis suskardėja. Tokiu būdu *t* virsta į *d*, *k* – į *g* ir pan. Pvz., garsas て tariamas *te*, o で – *de*, garsas し – *ši*, o じ – *dži*.
* Prirašius rutuliuką prie *h* prasidedančio skiemens, *h* virsta *p*. Pvz.: は tariamas *ha*, ば – *ba*, o ぱ – *pa*.
* Prie balsiu *i* besibaigiančio skiemens prirašius sumažintą *ja*, *ju* arba *jo*, jie susijungia į vientisą garsą (jōon 拗音). Tokiu būdu みゃ (*mi* + *ja*) tariamas ne *mija*, o *mia*.
* Balsis う *u* prailgina prieš jį einantį -o ar -u besibaigiantį skiemenį. Taigi, とう (*to*+ *u*) tariamas *tō*. (išskirus retus atvejus, kai う yra gramatinė veiksmažodžio galūnė (arba kito skiemens pradžia)), pavyzdžiui, 問う, fonetiškai とう tariamas *tou* versus 東京, fonetiškai とうきょう tariamas *Tōkjō*. Japoniškos kilmės žodžių skiemenyse (skirtingai negu sinojaponiškos kilmės) -o prailgina papildoma お *o*, pavyzdžiui, 通り, fonetiškai と**お**り (bet ne とうり), tariamas *tōri*.
* Sumažintas つ *cu* sudvigubina (sokuon 促音) po jo einantį priebalsį. Todėl ちょっと tariamas kaip *čio**t**to*.

## Nuorodos