Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Oksidas

**Oksidas** – oksidacijos metu susidaręs cheminis junginys, kurį visada sudaro du elementai, vienas iš jų turi būti O2 (deguonis), o pats oksidas neretai įgauna pavadinimą pagal likusįjį elementą, pvz.: SO2 yra sieros (IV) oksidas, nuo elemento S (sieros) pavadinimo. Pagal savybes oksidai skirstomi į rūgštinius, bazinius, amfoterinius ir indiferentinius.

## Rūgštinis oksidas

Rūgštiniu oksidu vadinamas toks oksidas, kuriame nemetalas susijungęs su deguonimi. Dar kartais tokie junginiai vadinami rūgšties anhidridais. Jie reaguoja su vandeniu sudarydami rūgštį ir su bazinės kilmės medžiagomis sudarydami druskas.

## Bazinis oksidas

Baziniu oksidu vadinamas bet kokio metalo oksidas. Kai kurie iš jų reaguoja su vandeniu, dauguma su rūgštimis ir su rūgštiniais oksidais.

## Amfoterinis oksidas

Tai dvejopos prigimties oksidas: jam būdingos ir rūgštinio, ir bazinio oksido savybės. Gali reaguoti su rūgštinės ir bazinės kilmės medžiagomis sudarydami druskas. Amfoterinius oksidus sudaro elementai, periodinėje lentelėje esantys metalų ir nemetalų sandūroje.

## Indiferentinis oksidas

Oksidas, reaguodamas su vandeniu nesudarantis nei rūgšties, nei hidroksido.
# Van Aleno radiacinis žiedas

Šis filmukas rodo Van Aleno žiedų formos ir intensyvumo pokyčius.
Van Aleno radiacijos žiedai
**Van Aleno radiacijos žiedas** (dar vadinama **Van Aleno radiacijos juosta**) – elektriškai įkrautų dalelių (plazmos) sluoksnis aplink Žemę, sudarytas iš dviejų (pagal 2013 m. kovo pradžios NASA duomenis - iš trijų) toro formos sluoksnių. Žiedus vietoje laiko Žemės magnetinis laukas. Jie tęsiasi nuo 1000 iki 60000 km aukščio virš jūros lygio. Manoma, jog daugumą dalelių, kurios formuoja žiedą, ateina iš saulės vėjo.

## Atradimas

Dar prieš kosmines lenktynes buvo teoriškai nuspėjama, jog egzistuoja darinys, kuris sulaiko įkrautas daleles.
Van Aleno radiacijos žiedo egzistavimas buvo patvirtintas Explorer 1 ir Explorer 3 misijų 1958 m., kuriam vadovavo pats Džeimsas Van Alenas iš Ajovos universiteto.

## Šaltiniai
# Kristalografija

**Kristalografija** – mokslas, tiriantis kristalų ar kristalinės būsenos medžiagų susidarymą, išorinę formą, vidinę sandarą, savybes. Šiuolaikinė kristalografija nagrinėja atomų išsidėstymo kietame kūne dėsningumus.

Iš pradžių kristalografija buvo naudojama kristalų aprašymams, t. y. nagrinėjo kristalų geometrines savybes, simetrijos principus, matavo ašių kampus. Dabar naudojami Rentgeno spinduliai, taip pat elektroninė ir neutroninė spinduliuotė. Šių bangų pagalba nustatoma kristalų vidinė struktūra.

## Pagrindinės sąvokos

1837 m. vokiečių mokslininkas I. Hesselis matematiniu būdu įrodė kad kristaluose egzistuoja 32 simetrijos klasės. Simetrijos nustatymui buvo naudojamos šios hierarchinės priklausomybės:

* 3 Simetrijos kategorijos
	+ 7 Singonijos
		- 32 Simetrijos klasės
			* 230 Erdvės grupių

Kategorijos, Singonijos ir 32 simetrijos rūšys, jų klasifikacija pavaizduota lentelėje:

| Kategorija | Žemesnioji | Vidurinė | Aukštesnioji |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
| Singonija | Triklininė | Monoklininė | Rombinė | Tetragoninė | Trigoninė | Heksagoninė | Kubinė |
| Primityvi | L1 |  |  | L4 | L3 | L6 | 4L33L2 |
| Centrinė | C |  |  | L4PC | L3C = Li3 | L6PC | 4L33L23PC |
| Plokštuminė |  | P | L22P | L44P | L33P | L66P | 3Li44L36P |
| Ašinė |  | L2 | 3L2 | L44L2 | L33L2 | L66L2 | 3L44L36L2 |
| Plokštuminė-ašinė |  | L2PC | 3L23PC | L44L25PC | L33L23PC = Li33L23P | L66L27PC | 3L44L36L29PC |
| Inversinė-primityvi |  |  |  |  | Li4 | Li6 |  |
| Inversinė-plokštuminė |  |  |  |  | Li4 2L2 2P | Li6 3L2 3P |  |

## Literatūra

* Matulis, Daumantas. *Baltymų fizikinė chemija*. ISBN 978-9955-25-428-7. Suarchyvuotas originalas 2018-06-21. Nuoroda tikrinta 2018-06-21.

## Šaltiniai
# Galileo (erdvėlaivis)

*Šis straipsnis apie Jupiterio zondą.  Apie navigacinę sistemą skaitykite straipsnyje Galileo (navigacinė sistema).*
Testuojamas zondas Galileo
**Galileo** – NASA pasiųstas kosminis zondas, kuris tyrė Jupiterį ir jo palydovus. Pavadintas žymaus astronomo Galilėjo Galilėjaus vardu. 1,3 mlrd. dolerių kainavusią 2719 kg masės kosminę stotį „Galileo“ į kosminę erdvę iškėlė iš Atlančio bagažo skyriaus 1989 m. spalio 18 d. Skrydžiui reikalingą greitį „Galileo“ įgyjo po gravitacinių manevrų Veneros (1990 vasario 10 d.) ir Žemės (1990 gruodžio 8 d. ir 1992 gruodžio 8 d.) planetų apylinkėse. Erdvėlaivis asteroidų žiede iš arti nufotografavo asteroidus 951 Gasprą (1991 spalio 29 d.) ir Idą (1993 rugpjūčio 28 d.). 1994 m. liepos mėnesį „Galileo“ iš 238 mln. km atstumo stebėjo Shoemaker-Levy kometos nuolaužų kritimą į Jupiterį.

*Galileo*
paleidimas iš **Space Shuttle Atlantis** erdvėlaivio. Misijos pradžia
## Misija

Kadangi misijos tyrimai buvo sėkmingi, „Galileo“ misija buvo pratęsta du kartus. Pirmasis pratęsimas buvo iki 1999 m. gruodžio 31 d. buvo skirtas Europai (*Galileo Europa Mission*), antrasis – visai Jupiterio sistemai (*Galileo Millenium Mission*). Kosminis zondas „Galileo“ Jupiterį apskriejo 35 kartus ir perdavė į Žemę daugiau kaip 30 GB duomenų, iš jų - 15000 nuotraukų.

1977 m. spalio mėnesį kilo pirmojo dirbtinio Jupiterio palydovo idėja. Misija turėjo prasidėti 1982 m. ir buvo vadinama „Jupiter Orbiter Probe“. Tačiau tam trukdė finansinės ir techninės problemos, ir 1986 m. sausio 28 d. įvykusi „Challenger“ katastrofa ir po to dvejiems metams sustabdyti kosminių erdvėlaivių skrydžiai.

Didžiausias „Galileo“ priešas buvo radiacija Jupiterį gaubiančioje erdvėje: dar 1999 m. dėl jos sugedo pirmieji du iš 11 mokslinių „Galileo“ prietaisų. „Galileo“ gavo keturiskart didesnę, negu kaip buvo planuota, radiacijos dozę ir zondo darbas tapo visiškai nestabilus, dėl to jautrius prietaisus, tarp jų ir vaizdo kamerą buvo nuspręsta išjungti. 2002 m. lapkričio 5 d. lėkdama vos 160 km atstumu pro vidinį Jupiterio palydovą Amaltėją, ir jos nuotraukų „Galileo“ jau nebegalėjo perduoti.

## Gedimas

Iš misijos aplink Jupiterį buvo tikėtasi kur kas daugiau informacijos, tačiau sutrukdė pagrindinės 4,8 m skersmens radijo ryšio antenos gedimas: 1991 m. balandžio 11 d. užstrigus trims iš 18 parabolę formuojančių strypų, ji neišsiskleidė, todėl teko naudoti mažesnę anteną.

Dailininko Galileo kosminio zondo koncepsija. Skrydis aplink Jupiterį
Nufotografuoti Jupiterio palydovai
## Misijos pabaiga

Galileo atrado giliai po paviršiumi slūgsančius Europos, Ganimedo ir Kalistos vandenynus, kur galima tikėtis nežemiškos gyvybės. Pats „Galileo“ prieš startą nebuvo labai kruopščiai sterilizuotas. Saugantis neužteršti potencialiai gyvybei tinkamų vietų Žemės mikrobais, 2003 m. balandžio 14 d. atidirbęs bet vis dar valdomas erdvėlaivis buvo nukreiptas tiesiai į Jupiterį ir sudegė atmosferoje lėkdamas apie 48,26 km/s greičiu.

## Šaltiniai
# Mars Reconnaissance Orbiter

|  |
| --- |
| **Mars Reconnaissance Orbiter** |
|  |
| **Organizacija:** | NASA |
| **Šalis:** |  JAV |
| **NSSDC ID:** | 2005-029A |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
| **Misijos tipas:** | Dirbtinis palydovas |
| **Paleidimo data:** | 2005 m. rugpjūčio 12 d. |
| **Paleidimo vieta:** | Kenedžio kosminių skrydžių centras, JAV |
| **Paleidimo įrenginys:** | nešančioji raketa „Atlas V-401“ |
| **Masė:** | 2180 kg |
| **Misijos rezultatas:** | vyksta iki šiol |

**Mars Reconnaissance Orbiter (MRO)** – NASA universalus dirbtinis Marso palydovas, skirtas Marsui tyrinėti iš orbitos. Šis palydovas kainavo 720 milijonų dolerių ir jį sukonstravo kompanija „Lockheed Martin“. „MRO“ buvo paleistas 2005 m. rugpjūčio 12 d., 2006 m. kovo 10 d. pasiekė Marso planetą, o visus tyrimus pradėjo 2006 m. lapkritį.

„MRO“ turi daugybę tyrimams skirtų instrumentų - kamerų, spektrometrų, radarų, skirtų sausumos dariniams, stratigrafijai, mineralams ir ledui tirti. „MRO“ kloja kelią ateities misijoms į Marsą, ieškodamas tinkamų vietų aparatų nusileidimams, tikrina oro sąlygas ir bando naują telekomunikacijos sistemą. „MRO“ naujoji telekomunikacijos sistema leis jam perduoti daugiau informacijos, negu visi tarpplanetiniai aparatai perdavė kartu sudėjus.

„MRO“ prisijungė prie dabar Marse dirbančių palydovų ir marsaeigių „Mars Express“, „2001 Mars Odyssey“, „Spirit“ ir „Opportunity“.

## Išnašos
# Infraraudonieji spinduliai

Šuns nuotrauka infraraudonajame diapazone
**Infraraudonieji spinduliai** (sutr. **IR**) – elektromagnetinės bangos, kurių ilgis didesnis nei matomos šviesos, bet mažesnis nei radijo bangų. Pavadinimas reiškia žemiau raudono (lot. *infra* 'žemiau'). Raudona spalva tai yra matomos šviesos ilgiausias bangos ilgis. Infraraudonasis diapazonas yra tarp 750 nm ir 1 mm.

Astronomai infraraudonąjį diapazoną skirsto į:

* **Artimoji IR sritis**: nuo (0,7–1) iki 5 µm
* **Vidurinė IR sritis**: nuo 5 iki (25–40) µm
* **Tolimoji IR sritis**: nuo (25–40) iki (200–350) µm

## Nuorodos