Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Domestikacija

**Domestikacija** (lot. *domesticus*; naminis) – laukinių gyvūnų, paukščių, žuvų prijaukinimas, naujų veislių išvedimas bei jų dirbtinis perkilnojimas į kitas ekosistemas, kurių rūšinėje sudėtyje jų anksčiau nebuvo. Domestikacijos apibrėžimas taip pat apima augalų, vabzdžių domestikaciją. lol

Žemaitukai – viena seniausių naminių arklių (*Equus ferus caballus*) veislių Europoje, žinoma jau nuo VI–VII amžiaus, išvesta Lietuvos teritorijoje.
Didžioji dauguma gyvūnų, kurie buvo tinkami maistui (mėsai, pienui, kiaušiniams), odai, kelionėms, darbui (traukiamieji ir nešuliniai gyvuliai) ar turėjo kitos reikšmės žmogui buvo prijaukinti Azijoje. Šuo, pirmasis žmogaus prijaukintas gyvūnas, buvo prijaukintas prieš 15 tūkst. m., kiaulė, avis, ožka, karvė, katė – prieš 10 tūkst. m., višta – prieš 8 tūkst. m., arklys, vienkupris kupranugaris, azijinis buivolas – prieš 5 tūkst. m. Kiek vėliau – dvikupris kupranugaris, jakas. Afrikoje prieš 4,5 tūkst. m. prijaukinti asilai. Pietų Amerikoje prieš 6 tūkst. metų prijaukintos lamos ir alpakos, o Šiaurės Amerikoje prieš 3,7 tūkst. m. – kalakutai. Tiek jakas, tiek indijinis dramblys, tiek medžiokliniai ir kt. paukščiai yra santykinai nepažaboti – afrikinis ir amerikinis stručiai, daugelis medžioklėje panaudojamų dieninių plėšriųjų paukščių (vanagai, sakalai, ereliai), padedančių žvejoti Pietryčių Azijos regiono žvejams (kormoranai).

Lietuvoje yra išvestos kelios naminių gyvulių veislės pripažintos nacionaliniu materialiosios kultūros paveldu. Tarp jų Žemaitukai ir Stambieji žemaitukai.

## Augalai

Žmonės laukinius javus, sėklas ir riešutus rinko tūkstančius metų iki jų domestikavimo; laukiniai kviečiai ir miežiai Levante buvo renkami prieš 23 000 metų. Vakarų Azijos neolito bendruomenės augalus pradėjo kultivuoti maždaug prieš 11 000 – 13 000 metų. Pagrindinius Vakarų Azijos neolito bendruomenių kultūrinius augalus sudarė javai (dvigrūdžiai ir vienagrūdžiai kviečiai, miežiai), ankštiniai augalai (lešiai, žirniai, avinžirniai, lęšiniai vikiai) bei linai. Augalai buvo domestikuoti atskiruose židiniuose, 13-oje kultūrinių augalų kilmės centrų (suskirstytų į 24 sritis) Amerikoje, Afrikoje ir Azijoje. Ryžiai pradėti kultivuoti Rytų Azijoje. Sorgai buvo plačiai auginami Užsachario Afrikoje, o žemės riešutai, medvilnė, moliūgai, kukurūzai, bulvės ir manijokai buvo domestikuoti Amerikoje.

Remiantis archeologiniais ir genetiniais duomenimis, tolimesnė domestikacija vyko nuosekliai ir plačiai pasklido – ji susidėjo iš daugybės smulkių etapų ir apėmė plačias teritorijas. Tai buvo pertrūkių turintis bandymų ir klaidų procesas, dažnai lėmęs išsiskiriančių požymių ir savybių atsiradimą.

Jei gyvūnų domestikacija labiausiai paveikė elgseną kontroliuojančius genus, tai augalų sukultūrinimas didžiausią įtaką turėjo genams, atsakingiems už morfologiją (sėklų dydį, augalo struktūrą, sėklų sklaidos mechanizmus) bei fiziologiją (dygimo ar nokimo laiką).

## Taip pat skaityti

* Naminiai gyvūnai
* Gyvūnų globa
* Naminių gyvūnų sąrašas
* Naminių gyvūnų lietuviškos veislės

## Literatūra

* Sinkevičius S., Globalioji ekologija, Vilnius, 2012 m., Vilniaus universitetas.

## Šaltiniai
# Žeminė

Atstatyta pokario partizanų žeminė
**Žeminė** – gyvenamasis statinys, kurio didžioji dalis yra žemiau žemės paviršiaus; inžinierinis fortifikacinis įrenginys, naudojamas karinių dalinių vadavietėms fronte ir partizanų slėptuvėms okupuotoje teritorijoje, vadinamas ir bunkeriu. Jas plačiai naudojo Lietuvos partizanai, dažniausiai įrengę žemines miškuose ir ūkininkų sodybose – namuose, tvartuose, prie šulinių.
# Nadyras

Diagrama rodo ryšį tarp zenito, nadyro ir kitų horizonto elementų. Pažymėtina, kad nadyras yra priešingoje pusėje negu zenitas.
**Nadyras** (arab. *nadir* – esantis priešais (šiuo atveju priešais zenitą)) – dangaus sferos ir stebėjimo vietos svambalo linijos susikirtimo taškas, esantis po stebėtojo kojomis, po horizontu.

Priešingas nadyrui taškas yra zenitas.
# Diana

*Kitos reikšmės – Diana (reikšmės).*
Diana Luvre
Romėnų mitologijoje **Diana** – medžioklės ir augmenijos deivė, gimdyvių globėja, mėnulio įsikūnijimas. Jupiterio ir Latonos duktė, Apolono sesuo. Gimė Delo saloje. Atitinka graikų Artemidę.

Diana buvo skaisti medžioklės deivė, siejama su žvėrimis ir miškais. Jai buvo ypač šventos ąžuolų giraitės. Buvo garbinama dėl savo tvirtybės, atletiškos gracijos, grožio ir medžiojimo įgūdžių. Ji sudarė trejybę kartu su Egerija, vandens nimfa, kuri buvo jos padėjėja, ir Virbijumi, miškų dievu.

Diana buvo garbinama šventykloje ant Aventino kalvos ir Efeso mieste, kur buvo Dianos/Artemidės šventykla. Ją ypač gerbė žemiausi visuomenės sluoksniai ir vergai. Dianos šventyklos suteikdavo prieglobstį vergams. Jai skirta šventė buvo rugpjūčio 13 d.

Vėlesniais laikais Diana išliko svarbia figūra. Masonai ją laikė vaizduotės, jautrumo, menininkų kūrybinio beprotiškumo simboliu. Manoma, kad Diana yra originalioji matriarchalinių bendruomenių motina deivė, ir dabartiniais laikais garbinama *Dianic Wicca* religijos tikinčiųjų.
# Rytų jūra

Rytų jūros padėtis matomojoje Mėnulio pusėje (raudonai)
**Rytų jūra** (lot. *Mare Orientale*, ﻿ / ﻿) – Mėnulio jūra, esanti matomosios Mėnulio pusės vakarinėje riboje su nematomąja puse.

Rytų jūros baseinas yra geriausias Mėnulio smūginio baseino pavyzdys, turintis tris aiškius žiedus aplink jūrą, kuri sudaro apie 50 % viso baseino ploto. Tai jauniausias žinomas Mėnulio smūginis baseinas, susidaręs prieš 3,8 mlrd. metų, kai į Mėnulį įsirėžė, spėjama, 70 km skersmens meteoritas, skriejęs 40 000 km/val. greičiu. Jūrą baseino centrinėje dalyje vėliau sudarė išsiveržę lavos srautai. Jūros lavos bazaltai pasižymi aukštu ir vidutiniu titano oksidų kiekiu (iki 10 % ir daugiau masės).

 Rytų jūra centre. Nuotraukos dešinėje viršuje Audrų vandenynas. Tarp jo ir jūros tamsus didelis krateris − Grimaldis. Rytų jūros link Audrų vandenyno kryptimi matomi abu ežerai: Pavasario ir Rudens, tarp jūrą supančių kalnų grandinių
Rytų jūros skersmuo 375 km. Ją supa trys žiedinės kalnų grandinės. Išorinė, 900 km skersmens, vadinama Kordiljerų kalnais (*Montes Cordillera*), kurios viršūnės siekia 5 km aukštį ir yra matomos iš Žemės. Vidurinė ir vidinė kalnų grandinės bendrai vadinamos Ruko kalnais (*Montes Rook*, pavadinti XVII a. britų astronomo Lorenso Ruko vardu), ir atitinkamai − išoriniais Ruko kalnais (600 km skersmens, pasiekia 6 km aukštį) ir vidiniais Ruko kalnais (iškart apie jūrą).

Tarp Ruko kalnų dalių šiaurės rytinėje pusėje įsiterpęs pailgas Pavasario ežeras (*Lacus Veris*, 396 km skersmens, 12 000 km² ploto, koord. ﻿ / ﻿). Tarp Ruko kalnų ir Kordiljerų kalnų rytinėje pusėje įsiterpęs Rudens ežeras (*Lacus Autumni*, 183 km skersmens, koord. ﻿ / ﻿). Šio regiono tarp Ruko ir Kordiljerų kalnų paviršius yra labai šiurkštus.

Paprastai iš Žemės matomi tik Kordiljerų kalnai ir tik retais atvejais, esant tinkamai Mėnulio libracijai ir apšvietimui, galima pamatyti Ruko kalnus ir tik išskirtiniais atvejais pačios Rytų jūros pakraštį. Ją 1901 m. atrado ir 1906 m. savo knygoje pažymėjo vokiečių astronomas Julius Francas (*Julius H. G. Franz*). Jis davė jūrai „Rytų“ vardą, nes, pagal anuometinį supratimą, ji buvo Mėnulio matomosios pusės rytinėje pusėje. 1961 m. astronomų sąjungos sprendimu Mėnulio pusės buvo sukeistos ir tokiu būdu Rytų jūra atsidūrė vakariniame matomosios pusės pakraštyje.

## Šaltiniai
# Mėnulio užtemimas

Mėnulio užtemimas
Mėnulio užtemimas 2009-12-31, stebėtas Lietuvoje prieš vidurnaktį
**Mėnulio užtemimas** – reiškinys, įvykstantis, kai Saulė, Žemė ir Mėnulis išsirikiuoja taip, kad Žemė meta šešėlį ant Mėnulio. Priklausomai nuo to, ar Žemės šešėlis krinta ant viso Mėnulio paviršiaus, ar tik ant dalies, įvyksta visiškas arba dalinis Mėnulio užtemimas. Šešėlio ir apšviestos Mėnulio dalies riba vadinama *terminatoriumi* (*Pilkoji linija*). Mėnulio užtemimas gali įvykti tik per pilnatį.

Dėl Saulės šviesos lūžimo Žemės atmosferoje net ir visiško užtemimo metu Mėnulis „nedingsta“, o tampa tamsiai raudonas. Žemės atmosfera sugeria mėlynuosius spindulius ir praleidžia raudonuosius, kurie ir apšviečia Mėnulį. Visiškasis trunka iki 1 h 40 min, o dalinis – 3 h 40 min.

## Išnašos
# Rekonstruotasis judaizmas

**Rekonstruotasis judaizmas** – pažangusis judaizmo judėjimas, kurį JAV nuo 1920 iki 1940 metų sukūrė rabinas Mordecai Kaplan su *Ira Eisenštein*. Tai buvo ketvirtasis žydų judaizmo judėjimas, pradėjęs gyvuoti Šiaurės Amerikoje po ortodoksinio, konservatyviojo ir progresyviojo. 1968 metais JAV buvo atidarytas pirmasis rekonstruoto judaizmo rabinų koledžas.

Rekonstruotasis judaizmas pasižymi liberaliu požiūriu į šiuolaikinį gyvenimą, todėl stebuklais išvis netikima (išskyrus Mozės laikų), gerbiama modernioji kultūra, priimama tezė, kad Dievui priklauso visos tautos, o ne vien tik žydai ir t. t.
# Tzedaka

**Tzedakah** (hebr. ‏ צדקה ‏‎labdara) – judaizmo religijoje gyvuojanti labdara, kuria siekiama paremti savo tikėjimo vargstančius brolius ir seseris.

Šis principas paremtas Kunigų knygos 19 skyriaus 9-11, kuriama sakoma:

*Kai pjaunate savo krašto derlių, nepjausi iki pat savo lauko pakraščių nei rinksi savo derliaus likusias varpas. 10 Savo vynuogyno plikai nenuskinsi ir savo vynuogyne nukritusių vynuogių nerankiosi, paliksi jas vargšui ir ateiviui: aš esu Viešpats, jūsų Dievas.*

Su *tzedakah* susijusios dauguma žydų filantropinių organizacijų, siekiančių paremti ne tik tikinčius, bet ir netikinčius žydus.
# Rebeka

Rebeka (dailininkas Johannes Takanen, 1877.)
**Rebeka** – Izaoko žmona, Ezavo ir Jokūbo motina. Pradžios knygoje rašoma, kad Rebeka užaugo Harano mieste, kuriame, keliaudamas į Kanaaną, gyveno Abraomas. Jos tėvas buvo Abraomo sūnėnas. Abraomas nutaręs, jog Izaokui laikas vesti, pasiuntė savo vyriausiąjį tarną Eliezerą į Haraną išrinkti tinkamos žmonos. Rebeka pirmoji atėjo prie šaltinio, kur Eliezeras girdė gyvulius. Gavusi šeimos palaiminimą, Rebeka iškeliavo į Kanaaną. Teigiama, jog Izaokas ją pamilęs iš pirmo žvilgsnio.

Izaokas ir Rebeka 20 metų meldę sūnaus, ir jie susilaukę dvynių – Ezavo ir Jokūbo. Rebeka labiau mylėjusi Jokūbą, kuris mėgęs būti namuose, o Jokūbas – medžiotoją Ezavą. Izaokui nusenus ir beveik apakus, Rebeka pagelbėjo Jokūbui išgauti palaiminimą, pagal pirmgimystės teisę priklausantį vyresniajam dvyniui Ezavui.

Norėdama išgelbėti Jokūbą nuo brolio keršto, Rebeka išsiuntė jį į Haraną pas savo brolį Labaną.

## Šaltiniai
# Anihiliacija

Elektronas ir pozitronas anihiliuoja ir pavirsta į fotoną, kuris netrukus skyla į tuos pačius elektroną ir pozitroną
**Anihiliacija** (lot. *nihil* niekas) – fizikos terminas, žymintis subatominės dalelės susidūrimą su ją atitinkančia antidalele ir jų virsmą kitomis dalelėmis. Energijos ir judesio kiekio tvermės dėsniai neleidžia dviem dalelėms išnykti, taigi jos pavirsta naujomis dalelėmis.

Kai mažos energijos elektronas susiduria su antielektronu (pozitronu) ir anihiliuoja, jie gali sudaryti tik du gama spindulių fotonus, nes neturi pakankamai masės, kad pavirstų į didesnės masės daleles.

Elektrono ir pozitrono poros anihiliacija į *pavienį* fotoną e+ +  e- → γ yra neįmanoma, kadangi tokiame procese būtų pažeisti energijos ir judesio kiekio tvermės dėsniai. Atvirkštinė reakcija taip pat neįmanoma dėl šios priežasties, išskyrus tuos atvejus, kada egzistuoja kita dalelė, galinti nusinešti energijos ir judesio kiekio perteklių.
Tačiau, kvantinėje lauko teorijoje toks procesas yra leistinas, jei jis aprašo tarpinį virtualų vyksmą. Vieni autoriai interpretuoja tai teigdami, kad fotono egzistavimo laikas proceso metu yra per trumpas tam, kad jo energija būtų apibrėžta (Heizenbergo neapibrėžtumo principas) ir energijos bei tvermės dėsniai gali būti lokaliai pažeisti. Kiti autoriai savo interpretacijoje pasirenka tarpinį fotoną su mase nelygia nuliui. (Galutiniam rezultatui neturi įtakos tarpinio virtualaus fotono masės pasirinkimas). Tokia interpretacija įgalina būdą **virtualios poros** susidarymui arba anihiliacijai, kuomet vienadalelinė kvantinė būsena gali fluktuacijos metu pavirsti į dvidalelinę būsena bei atvirsti atgal (koherentinė superpozicija). Tokie vyksmai yra svarbūs nagrinėjant vakuumo būsenas bei renormalizacijos problemą kvantinio lauko teorijoje.
# Adaptyvioji optika

Matomas lazerio spindulys yra šio teleskopo adaptyvios optikos sistemos dalis
**Adaptyvioji optika** – techninės priemonės, kuriomis galima greitai (per šimtąsias sekundės dalis) pakeisti antrinio arba papildomo specialaus veidrodėlio formą, siekiant ištaisyti teleskopo židinyje susidarančių kosminių objektų vaizdų iškraipymus dėl oro turbulencijos Žemės atmosferoje. Dėl to kelis kartus pagerėja vaizdo kokybė, skiriamoji geba. Žvaigždžių vaizdų dydis teleskopuose net kalnų sąlygomis retai kada būna mažesnis negu 1“. Adaptyvioji optika sumažina juos iki 0.1“. Adaptyvioji optika įrengiama daugelyje didelių šiuolaikinių teleskopų. Ji gali būti naudojama taip pat ir mikroskopuose bei kitose optinėse sistemose. Atmosfera trukdo visiems didesnio nei 20 cm skersmens teleskopams.

Adaptyvi optika buvo pirmąkart pasiūlyta 1953 m, vėliau minėta fantastikoje, tačiau idėja įgyvendinta tik apie 1970-1980 m., pirmiausia JAV kariniuose projektuose. Buvo investuota apie milijardas dolerių.

Adaptyviosios optikos nereikia painioti su aktyviąja optika, kurios paskirtis yra koreguoti pagrindinio (didžiojo) teleskopo veidrodžio formą dėl daug lėčiau kintančių faktorių - teleskopo deformacijos dėl svorio, šilumos, vėjo poveikio.

## Šaltiniai
# Procesoriaus spartinančioji atmintinė

**Procesoriaus spartinančioji atmintinė** (angl. *CPU cache*) – kompiuterio atmintis, į kurią kreipiasi kompiuterio centrinis procesorius (CPU), taip sumažinant pagrindinės atminties apkrovą. Spartinančioji atmintinė mažesnė ir greitesnė atmintis, fiziškai esanti prie pat centrinio procesoriaus. Saugo daugiausiai naudojamų pagrindinės atminties duomenų kopijas prieš perduodant jas į procesoriaus registrus.

Daugelyje procesorių spartinančioji atmintinė – hierarchinės struktūros (L1, L2, L3, L4 ir pan.), be duomenų saugo ir instrukcijas.

## Veikimas

Prieš skaitydamas arba rašydamas į pagrindinę atmintį, procesorius patikrina, ar tokių duomenų yra spartinančiojoje atmintinėje. Jei taip, procesorius atliks operaciją naudodamas spartinančią atmintinę, o ne daug lėtesnę pagrindinę atmintį.

## Šaltiniai
# Windows 98

| Windows 98 |
| --- |
|  |
|  Startinis Windows 98 vaizdas / darbalaukis |
| **Kūrėjas** | Microsoft |
| **OS šeima** | Microsoft Windows |
| **Kodo modelis** | Uždaras kodas |
| **Paskutinė versija** | 4.10.2222A / 1999 m. balandžio 23 d. |
| **Branduolio tipas** | Hibridinis branduolys |
| **Licencija** | MS-EULA |
| **Svetainė** | www.microsoft.com/windows98 |

**Windows 98** (pilnas pavadinimas „**Microsoft® Windows® 98**“, kodinis pavadinimas **Memphis**) – grafinė operacinė sistema, išleista 1998 metų birželio 25 kompanijos Microsoft.

Naujoji operacinė sistema iš esmės buvo tik pataisyta Windows 95 operacinė sistema, ji buvo 16/32 bitų hibridas. Tarp naujų galimybių galima paminėti geresnį AGP palaikymą ir funkcionalesnes USB tvarkykles. Taip pat buvo įdiegta FAT32 failų sistema, leidusi palaikyti didesnius nei 2GB kietuosius diskus. Kaip ir vėlyvesnėse Windows 95 versijose, Windows 98 Internet Explorer buvo integruota į Windows Explorer vartotojo sąsają. Taip pat Windows 98 buvo pirma operacinė sistema, palaikanti ACPI.

Įdiegus naujas galimybes, pasirodė, kad Windows 95 dirba greičiau negu Windows 98.

## Windows 98 Second Edition

Windows 98 Second Edition (Windows 98 SE) – 1999 metų gegužės 5 dieną išleista sutvarkyta ir su žymiai mažesniu „skylių“ skaičiumi Windows 98 versija. „Second Edition“ iš anglų kalbos išvertus reiškia *„antras leidimas“*.
Šioje versijoje buvo ištaisyta daug klaidų, pakeistas Internet Explorer 4.0 į kompaktiškesnį ir greitesnį Internet Explorer 5.0. Taip pat įdiegtas Internet Connection Sharing leido keletui kompiuterių sujungtų į vieną tinklą LAN naudotis internetu per Network Address Translation protokolą. Taip pat buvo įdiegtas Microsoft NetMeeting 3.0 ir DVD Playback palaikymas.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|  |
| --- |
|  **Microsoft Windows istorija** |
| **Windows**: 1.0 | 2.0 | 3.x | NT | 95 | 98 | Me | 2000 | XP | Server 2003 | CE | Mobile | Vista | Server 2008 | Phone | 7 | 8 | RT | 10 | 11 |
# Mašininis mokymasis

**Kompiuterio mokymas** (*machine learning*) – dirbtinio intelekto metodų klasė, kuriai būdingas ne tiesioginis problemos sprendimas, o mokymasis, kaip pritaikyti daugelio panašių problemų sprendimus. Apima metodų kūrimą, mokinančių kompiuterius „mąstyti“. Tai yra programų kūrimo būdas, kai sukurta sistema prisitaiko prie duomenų („apsimoko“). Šie algoritmai sugeba ilgainiui pasiekti geresnių rezultatų, patys kaupdami patyrimą.

Sistemos mokymasis yra stipriai susijęs su statistika, nes sistemos mokymasis ir statistika nagrinėja duomenų analizę, bet skirtingai nuo statistikos, sistemų mokymasis yra susijęs su skaičiavimams naudojamų algoritmų sudėtingumais.
Daugelis išvadų radimo problemų yra NP-sudėtingumo problemos, dėl to sistemų mokymosi algoritmai yra gana efektyvus sprendimas, kai nėra būtinas idealus tikslumas.

Sistemos mokymasis naudojamas įvairiose srityse: paieškos sistemose, medicinos diagnostikoje, sukčiavimų mokėjimo kortelėmis atskleidime, fondų biržos analizėje, DNR sekų klasifikavime, kalbos ir rašysenos atpažinime, žaidimuose ir robotų judėjime.

## Žmogaus įsikišimas

Kai kurios mokymosi sistemos turi tikslą eliminuoti žmogaus intuicijos poreikį duomenims analizuoti, nors yra ir sistemų pritaikytų bendram žmogaus ir kompiuterio darbui. Žmogaus intuicija negali būti visiškai atmesta, nes sistemos kūrėjas turi nurodyti kaip atvaizduoti duomenis ir kokiais mechanizmais bus naudojamasi duomenų apibūdinimui. Sistemos mokymąsi galima įsivaizduoti kaip bandymą automatizuoti mokslinio metodo dalis. Yra mokslininkų, tiriančių sistemų mokymąsi, kurie kuria metodus pagal Bajeso statistikos modelį.

## Algoritmų tipai

Sistemos mokymosi algoritmai yra sistematizuoti pagal jų rezultatus. Bendri algoritmų tipai:

* prižiūrimas mokymasis – algoritmas generuoja funkciją, kuri sieja įvedimą su tinkamu išvedimu. Viena iš standartinių prižiūrimo mokymosi formuluočių yra klasifikavimo problema: sistema turi išmokti (kad aproksimuoti funkcijos elgesį) funkciją, kuri susieja vektorių WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 su skirtingomis klasėmis, tikrinant kelis funkcijos įvedimo – išvedimo rezultatus.
* neprižiūrimas mokymasis – modeliuoja aibę įvedimų: pažymėti pavyzdžiai neprieinami.
* dalinai prižiūrimas mokymasis – apjungia pažymėtus ir nepažymėtus pavyzdžius atitinkamai funkcijai arba klasifikatoriui sugeneruoti.
* mokymasis su pastiprinimu – algoritmas keičia elgsenos strategiją, priklausomai nuo pateiktų žinių apie pasaulį. Kiekvienas veiksmas turi įtakos aplinkai, o aplinka gražina informaciją, pagal kuria vadovaujasi besimokantis algoritmas.
* signalo keitimas – algoritmas panašus į prižiūrimą mokymąsi, bet skirtingai nuo jo nesiekia sukonstruoti tikslią funkciją. Bando nuspėti naujus išvedimus pagrįstus bandymų įvedimais, bandymų išvedimais ir naujais įvedimais.
* mokymasis mokintis – algoritmas nagrinėja savo induktyvaus tendencingumo pagrįstą ankstesne patirtimi.1

## Taip pat skaitykite

* Dirbtinis intelektas
* Skaičiavimų intelektas
* Duomenų išgavimas
* Šablonų atpažinimas
* Autonominiai robotai
* Induktyvus loginis programavimas
* Klasifikavimo algoritmai

## Šaltiniai
# Pusiaujinis klimatas

Klimato juostos
**Pusiaujinis** arba **Ekvatorinis klimatas** – tropinio klimato tipas, kuriame nėra sausojo sezono – visais metų mėnesiais kritulių kiekis yra mažiausiai 60 mm. Toks klimatas būdingiausias teritorijoms aplink ekvatorių (iki 5 laipsnių pietų ir šiaurės platumos). Natūrali ekvatorinio klimato regionų augalija yra drėgnieji tropikų miškai.
# Vakarų Europos vasaros laikas

**Vakarų Europos vasaros laikas** (angl. *Western European Summer Time, WEST*) – vasaros laikas, naudojamas Vakarų Europoje. WEST laiko juosta (UTC+1) yra 1 valanda priekyje Grinvičo laiko ir pasaulinio koordinuotojo laiko. Ją naudoja:

* Kanarų salos
* Portugalija (įskaitant Madeirą, bet ne Azorus)
* Farerų salos

**Europos laiko juostos**:

|  |  |
| --- | --- |
| šviesiai mėlyna |  Vakarų Europos laikas (UTC+0) |
| mėlyna |  Vakarų Europos laikas (UTC+0)
Vakarų Europos vasaros laikas (UTC+1) |
| rausva |  Centrinės Europos laikas (UTC+1)  |
| raudona |  Centrinės Europos laikas (UTC+1)
Centrinės Europos vasaros laikas (UTC+2) |
| geltona |  Kaliningrado laikas (UTC+2) |
| auksinė |  Rytų Europos laikas (UTC+2)
Rytų Europos vasaros laikas (UTC+3) |
| šviesiai žalia |  Tolimosios Rytų Europos laikas (UTC+3) |

Šviesios spalvos nurodo šalis, kurios neturi vasaros laiko: Alžyras, Baltarusija, Islandija, Marokas, Rusija, Tunisas, Turkija.

Kai kurios valstybės taip pat naudoja šią laiko juostą, taikant vasaros laiką, tačiau kitaip ją vadina:

* Jungtinė Karalystė, kuri naudoja Britų vasaros laiką (BST)
* Airija, kuri naudoja Airijos standartinį laiką (IST)

Vasaros laikas taikomas nuo paskutinio kovo sekmadienio iki paskutinio spalio sekmadienio. Tiek laiko keitimo pradžioje, tiek pabaigoje, laikrodis keičiamas 1 val. (UTC±0). Žiemą naudojamas Vakarų Europos laikas (WET, GMT+0 arba UTC±0).

## Šaltiniai
# Šetlando salos

| Šetlando salos Shetland Islands, Sealtainn |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| (Išsamiau) |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** |  Škotija |
| **Administracinis centras** | Lervikas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 22 940 |
| **Plotas** | 1 466 km² |
| **Tankumas** (2021) | 16 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.shetland.gov.uk |
|  **Vikiteka** | Šetlando salosVikiteka |

**Šetlando salos** (škot. gėl. *Sealtainn*; angl. *Shetland Islands, Zetland* arba *Hjaltland*) – salynas Britų salose, tarp Norvegijos jūros ir Šiaurės jūros, į šiaurės rytus nuo Orknio salų. Sudaro Škotijos sritį. Salos užima beveik 1,5 tūkst. km² plotą.

## Istorija

Pirmieji salų gyventojai buvo piktų gentys. Vėliau atsikraustė skandinavai. VII a. prasidėjo pirmosios krikščionių misijos. IX a. Šetlando salos tapo Norvegijos kolonija. 1474 m. atiteko Škotijai po Škotijos princo Džeimso III ir Danijos princesės Margaretės vedybų. II pasaulinio karo metu, salos aptarnavo okupuotą Norvegiją.

## Geografija

Salyną sudaro apie 100 salų, iš kurių gyvenamos – tik 15. Didžiąją salyno dalį sudaro Meinlando sala (899 km²). Joje įsikūręs ir administracinis Šetlando salų centras – Lervikas. Kitos didesnės salos: Jelas (212 km²), Anstas (120 km²), Fetlaras (120 km²), Bresėjus (28 km²), Volsėjus (23 km²). Salų paviršius – kalvotos lygumos ir plynaukštės, iškylančios iki 450 m. Krantai skardingi, labai raižyti. Vyrauja pievos, pelkės, viržynai. Atokesnėse salose – paukščių turgūs. Avių auginimas, žvejyba. Jūroje išgaunama nafta ir gamtinės dujos.

Meinlando salos kraštovaizdis
## Pagrindinės gyvenvietės

* Lervikas (6,7 tūkst. gyventojų, 2022 m.)
* Skalovis (1,1)
* Brėjus (0,7)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* *Visit Shetland* (turistinė svetainė)
* *Undiscovered Scotland* (turistinė svetainė)
* Srities svetainė
# Islandijos transportas

Icelandair avia kompanijos Boeing 757-200 lėktuvas
**Islandijos transportas** sudarytas iš automobilių, autobusų, laivų ir aviacijos. Geležinkelio linijų Islandijoje nėra.

Organizuotas kelių tiesimas prasidėjo apie 1900–1910 metus ir ypatingai prasiplėtė nuo 1980. Šalyje buvo pritaikytas autobusų, varomų metanu ir vandeniliu, transportas.

Tarpmiestiniai ir tarpvalstybiniai pervežimai paprastai atliekami oro arba jūros transportu. Nacionalinė avia kompanija, Icelandair, yra vienas didžiausių šalies darbdavių. 2002 metais oro transportu pervežta 1,9 mln. keleivių. Tarptautiniai oro uostai – Keblavike (1,2 mln. keleivių, 2002 m.) ir Reikjavike.

2003 buvo įregistruoti 42 prekybiniai laivai; prekybos laivyno tonažas – 14 851 bruto tona. Svarbiausi šalies uostai yra Akureyri, Grundartangi, Reikjaviko, Keblaviko miestuose ir kitur.

Automobilių kelių yra 13 034 km, iš jų 4 617 km su kieta danga (2005 m.). 2004 m. buvo 166 869 lengvieji automobiliai (574 automobiliai 1000 gyventojų), 1709 autobusai, 21 235 krovininiai automobiliai.