Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Metabolizmas

ATP, svarbiausias tarpinis junginys metabolizme
**Metabolizmas** (gr. μεταβολή – „metabolē“ – kitimas, permaina, kaita) – cheminių reakcijų, vykstančių kiekvienoje ląstelėje, visuma. Jis įgalina ląsteles augti, daugintis, reaguoti į aplinką, judėti. Šiuo požiūriu metabolizmas yra gyvybės pagrindas. Skirstomas į dvi grupes:

* Anabolizmas – naudoja energiją kurti ląstelės blokus, pvz., baltymus ir nukleorūgštis.
* Katabolizmas – skaido organinius junginius ląsteliniame kvėpavime, kad būtų gauta energija.

Metabolizmas nulemia organizmo gyvenimo pobūdį. Kai kuriems prokariotams vandenilio sulfidas yra maisto medžiaga, o žinduoliams tai mirtini nuodai.

## Pagrindinės medžiagos

Triacilglicerolio struktūra

| Tipas | Monomerinė forma | Polimerinė forma | polimerinės formos pavyzdžiai |
| --- | --- | --- | --- |
| Aminorūgštys | Aminorūgštys | Baltymai (polipeptidai) | Fibriliniai baltymai ir globuliniai baltymai |
| Karbohidratai | Monosacharidai | Polisacharidai | krakmolas, glikogenas ir celiuliozė |
| Nukleorūgštys | Nukleotidai | Polinukleotidai | DNR ir RNR |

### Aminorūgštys ir baltymai

Baltymai yra sudaryti iš aminorūgščių, sujungtų peptidiniais ryšiais. Daug baltymų yra fermentai, kurie katalizuoja metabolizmo chemines reakcijas. Kiti baltymai turi struktūrinę arba mechaninę funkciją, tokie baltymai formuoja citoskeletą, sistemą, kuri palaiko ląstelės formą.

### Lipidai

Lipidai yra įvairiausia grupė. Jie struktūriškai panaudojami ląstelės membranoje arba kaip energijos šaltinis. Lipidai dažniausiai apibūdinami kaip hidrofobinės arba amfipatinės molekulės, kurios tirpsta organiniuose tirpikliuose, pvz.: benzenas arba chloroformas. Riebalai arba triacilgliceroliai yra didelė grupė junginių, kurie turi 3 riebalų rūgštis ir glicerolį. Steroidai yra kita grupė lipidų, kurie gaminami ląstelėse, pvz., cholesterolis.

### Angliavandeniai

Gliukozė gali egzistuoti ir tiesioje ir žiedinėje formose.
Angliavandenis yra aldehidas arba ketonas su daug hidroksilo grupių. Angliavandeniai yra gausiai paplitusios biologinės molekulės ir atlieka tokia funkcijas: energijos kaupimas ir pernaša, karkaso sudarymas gyvūnuose ar augaluose.

## Išnašos
# Molekulinė biologija

**Molekulinė biologija** – biologijos šaka, tirianti biologinius molekulinius procesus ir siekianti suprasti ląstelėje veikiančią biomolekulių sintezę, modifikaciją, mechanizmus ir sąveikas.

Šiuolaikinė molekulinė biologija baigia susilieti su biochemija ir abu terminai naudojami vienas vietoj kito arba kartu.

## Molekulinės biologijos metodai

Nuo 1950-ųjų pabaigos iki 1960-ųjų pradžios molekulinės biologijos biologai išmoko apibūdinti, izoliuoti ir manipuliuoti molekuliniais ląstelių ir organizmų komponentais. Šie komponentai apima ir DNR, ir RNR.

## Šaltiniai
# Elgesys

**Elgesys** – organizmo veiksmų ir reakcijų į aplinką visuma. Elgesys gali būti sąmoningai suvokiamas arba pasąmoningas, atviras arba slaptas, valingas arba nevalingas. Gyvūnų elgesį kontroliuoja organizmo endokrininė bei nervų sistemos. Laikoma, kad kuo nervų sistema sudėtingesnė, tuo sudėtingesnis ir elgesys. Paprastai organizmai su sudėtingomis nervų sistemomis lengviau išmoksta naujų reakcijų ir taip keičia savo elgesį.

Vienų individų (ypač žmonių) elgesys kitų individų gali būti vertinamas kaip įprastas arba neįprastas, priimtinas ar nepriimtinas. Žmonių visuomenėje elgesio vertinimas grindžiamas socialinėmis normomis ir elgesio reguliavimui taikomos socialinės kontrolės priemonės.

Elgesio sąvoka tapo svarbi XX a. pradžioje psichologijoje vystantis biheviorizmo teorijai.

Sociologijoje elgesys tiriamas socialinėse sąveikose, kuriose dalyvauja individas. Žmonių elgesį tiria psichologija, gyvūnų – etologija, elgsenos ekologija; tiek žmonių, tiek gyvūnų – lyginamoji psichologija ir sociobiologija.
# Ekologija

Eugenius Warming (1841-1924) – ekologijos, kaip mokslo disciplinos, pradininkas
**Ekоlogija** (graikiškai *οίκος* – namas, būstas + *λόγος* – mokslas, žodis) – mokslas, tiriantis gyvųjų organizmų santykius su gyvenamąja aplinka, įskaitant tokius fizinius veiksnius (faktorius) kaip klimatas, geografinės sąlygos, gyvosios ir negyvosios gamtos sąveika.

Pasaulyje yra daug skirtingų gamtinių regionų su kiekvienam būdingais augalais ir gyvūnais. Visi gyvieji organizmai prisitaikę gyventi savo buveinėse arba gyvenamojoje aplinkoje (žr. adaptyvioji radiacija) ir yra susiję vienas su kitu. Be to jie labai priklauso nuo kai kurių aplinkos veiksnių (ekologiniai veiksniai):

* **Klimato veiksniai** – temperatūra, vanduo, šviesa.
* **Edafiniai veiksniai** – fizinės ir cheminės dirvožemio savybės.
* **Biotiniai veiksniai** – kitų organizmų gyvybinė veikla.

## Sąvokos atsiradimas

Ekologijos terminą įvedė vokiečių biologas darvinistas *Ernstas Haeckelis*.

1935 metais *Arthur Tansley*, britų ekologas, sukūrė terminą ekosistema – interaktyvi sistema tarp biocenozės (gyvųjų organizmų grupės) ir jų biotopo (aplinkos, kurioje jie gyvena). Ekologija tapo ekosistemų mokslu.

## Šakos

Ekologijos tyrimai apima tris lygmenis:

* **Autoekologija** (**individo ekologija**) – individo santykiai su jį supančia aplinka ir jos ryšiai su šiuo bei kitais individais, kurie yra gyvena toje pačioje arba panašioje aplinkoje.
* **Demoekologija** (**populiacijų ekologija**) – individų santykiai ir kitokie ryšiai populiacijos viduje, taip pat populiacijos santykiai su ją supančia aplinka.
* **Sinekologija** – tiria ekosistemą kaip visumą (pvz., naudojantis kompiuterinėmis, matematinėmis simuliacijomis ir modeliais).

## Tyrimo kryptys

Rūšių populiacijų dinamika – pasiskirstymas ir tarpusavio sąveika individų, populiacijų ir šiek tiek aplinkos aspektais. Tiriamos nykstančios rūšys, plėšrūno-aukos santykiai, buveinių (gyvenamosios erdvės) vientisumas, taršos poveikis populiacijoms, įskaitant žemėtvarkos projektų vystymo galimo poveikio rūšims analizes.

## Tarpdisciplininiai mokslai

Zoologija, botanika, bendroji biologija, geologija bei kitos mokslo šakos kartu su ekologijos mokslu gali būti jungiamos į šiuos interdisciplininius mokslus:

Biocenologija (biocenozių ekologija), agrozoologija, istorinė ekologija, žmogaus ekologija, kraštovaizdžio ekologija, produkcijos biologija, fitoekologija ir fitosociologija, urbanistinė ekologija, zooekologija, elgsenos ekologija (ekoetologija), eismo ekologija, ekometrija.

## Taikymo sritys

Gamtosauga, žemės ūkis, kai kurios pramonės šakos.

## Nuorodos

* Ekologijos institutas
* Lietuvos valstybinių parkų ir rezervatų asociacija
# Raidos genetika

**Raidos genetika** yra embriologijos ir genetikos mokslų šaka, tirianti organizmo raidą ir jos dėsningumus molekuliniame lygyje.

Molekuliniame lygyje vystymasis apima kelis skirtingus procesus, kurie yra susiję grįžtamais ryšiais ir gali veikti atskirai arba kartu skirtingose embriono vietose:

* ląstelių proliferacija ir migracija (kiekio didėjimas);
* augimas (dydžio kitimas) ir apoptozė (programuota žūtis);
* diferenciacija (struktūrinė ir funkcinė specializacija);
* struktūros (angl. „pattern“) formavimasis.

Šie pagrindiniai procesai yra kontroliuojami genų, kurie lemia *kur, kada* ir *kiek* bus sintetinami specifiniai baltymai embrione; t. y. lemia kaip skirtingos ląstelės elgsis.

Visos vieno organizmo ląstelės turi identišką DNR, t. y. tuos pačius genus. Todėl yra būtina skirtinga (diferencinė) genų ekspresija – ląstelės ekspresuoja skirtingus genų rinkinius.
Genų ekspresija gali būti kontroliuojama transkripcijos faktorių (TF), todėl vystymasis priklauso nuo to, kokie TF bus aktyvūs atskiroje ląstelėje. Savo ruožtu TF aktyvumas priklauso nuo ląstelių tarpusavio sąveikos (signalų).

Ankstyvojo stuburinių vystymo metu pagrindinis ląstelių likimo determinantas yra jų pozicija kitų ląstelių atžvilgiu, t. y. ląstelę veikia signalai iš gretimų ląstelių (indukcija). Pvz., chorda indukuoja nervinio vamzdelio formavimasi iš ektodermos dalies. Pradžioje procesas grįžtamas, vėliau negrįžtamas – ląstelė tampa determinuota – aktyvuojami molekuliniai procesai, kurie neišvengiamai lems jos diferenciaciją. Taip gali būti dėl:

* negrįžtamai aktyvuojami TF genai;
* epigenetinės chromatino modifikacijos;
* sumažėja ląstelių konkurencija indukcijai.

Vėliau ląstelių likimas gali būti lemiamas ir jų kilmės (somatinės kamieninės ląstelės - blastai).

## Bazinis kūno modelis

Diferenciacija lemia ląstelių specializaciją, tačiau ne organizaciją. Kiekvienos rūšies atstovai turi panašų **bazinį kūno modelį** (planą), t. y. panašią organizaciją.
Pvz, *H. sapiens* išorinis kūno modelis yra bilateraliai simetriškas kraniokaudalinės ašies atžvilgiu ir asimetriškas dorsoventralinės ašies atžvilgiu. Kai kurie vidaus organai lokalizuoti asimetriškai, kas lemia dešinės - kairės ašį.
Visi organai ir audiniai formuojasi šių ašių sudaromoje trimatėje erdvėje laiko atžvilgiu; toks struktūrinis modelis atsiranda labai anksti. Vėliau, tokia pati struktūra atsikartoja atskirame organe (pvz, rankos pirštai), audinyje, ląstelėje.
# Lesbas

Olimpo kalva (968 m) Lesbo saloje
**Lesbas** (gr. Λέσβος) – Graikijai priklausanti sala, esanti Egėjo jūros šiaurės rytuose, netoli Turkijos. Tai trečioji pagal dydį Graikijos sala ir septintoji – Viduržemio jūroje. Plotas 1630 km²; 108 tūkst. gyventojų. Centras – Mitilėnės salos pietryčiuose, kur gyvena trečdalis salos gyventojų. Žemė derlinga, auginami kviečiai, vynuogės, citrusiniai.

## Istorija

Saloje gyventa jau Bronzos amžiuje. VII-VI a. pr. m. e. tai buvo didelis kultūros centras, čia gyveno poetė Sapfo, politikas Pitakas, filosofai Aristotelis ir Epikūras. Vėliau sala atiteko Atėnams, Makedonijai, Romai, Bizantijai. 1462 m. ją užėmė osmanai, didžiąją graikų dalį jie pavergė arba ištrėmė į Konstantinopolį. 1913 m. sala vėl atiteko graikams.

Žodis lesbietė yra kilęs būtent nuo Lesbo salos pavadinimo. Manoma, kad tai lėmė Sapfo poemos, kuriose buvo išaukštinta meilė tarp moterų.
# Rykliai

| Selachomorpha |
| --- |
|  Rykliai (*Selachomorpha*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Kremzlinės žuvys *( Chondrichthyes)* |
| Antbūris: | Rykliai *( Selachomorpha)* |

 |
| Sinonimai |
| * *Pleurotremata*
* *Selachii*
 |

**Rykliai** (*Selachomorpha*) – kremzlinių žuvų (*Chondrichthyes*) klasės antbūris.

Jų skeletas sudarytas ne iš kaulo, bet iš kremzlės. Pasaulyje suskaičiuojama daugiau nei 500 ryklių rūšių, o patys rykliai atsirado daugiau nei prieš 350 milijonų metų. Didžioji dauguma ryklių yra plėšrūs. Rykliams būdinga labai gera uoslė, jie taip pat gerai jaučia vibraciją vandenyje.

Ryklių dydis ir išvaizda labai skiriasi. Tarp išlikusių didžiausias ryklys yra bangininis ryklys, kuris yra ir didžiausia žuvis.

Daug ryklių rūšių yra nykstančios, bet kai kurios tebegaudomos maistui arba sportinės žūklės metu.

Žvejyboje sugautam rykliui reikia tuoj pat nudirti odą – kitu atveju jo mėsa bus sugadinta. Pasirodo, tam, kad išlaikytų aplinkos vandens ir savo paties druskingumo balansą, ryklys išskiria šlapimą pro savo odą.

## Sistematika

Išlikę iki mūsų dienų ryklių būriai:

* **Būrys**: *Carcharhiniformes* Compagno, 1977 – Katrykliai;
* **Būrys**: *Heterodontiformes* L. S. Berg, 1940 – Įvairiadančiai rykliai;
* **Būrys**: *Hexanchiformes* F. de Buen, 1926 – Daugiažiauniai rykliai;
* **Būrys**: *Lamniformes* L. S. Berg, 1958 – Tikrosios rykliažuvės;
* **Būrys**: *Orectolobiformes* Applegate, 1972 – Ūsuotieji rykliai;
* **Būrys**: *Pristiophoriformes* L. S. Berg, 1958 – Pjūklarykliai;
* **Būrys**: *Squaliformes* Goodrich, 1909 – Dygliarykliai;
* **Būrys**: *Squatiniformes* F. de Buen, 1926 – Plokščiakūniai rykliai;

Išnykę ryklių būriai, identifikuoti iš fosilijų:

* **Būrys**: † *Cladoselachiformes* Dean, 1909;
* **Būrys**: † *Hybodontiformes* Owen, 1846;
* **Būrys**: † *Symmoriida* Zangerl, 1981 sin. *Symmoriiformes*;
* **Būrys**: † *Xenacantiformes* Fritsch, 1889 sin. *Xenacanthida* Glikman, 1964;

## Šaltiniai
# Teofrastas

| Teofrastas |
| --- |
|  |
| Teofrasto skulptūra Palermo botanikos sode |
| Gimė | ~371 m. pr. m. e. Eresas, Lesbo s. |
| Mirė | 287 m. pr. m. e. (83–84 metai) Atėnai |
| Peripatetikų licėjaus skolarchas |
| Kelintas | 2 |
| Ėjo pareigas | 322 m. pr. m. e. – 287 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | filosofas, mokslininkas |
| Sritis | fizika, botanika, metafizika, gramatika ir kt. |

**Teofrastas** (sen. gr. Θεόφραστος, ~371–287 m. pr. m. e.) – senovės graikų filosofas, mokslininkas, priklausęs peripatetikų mokyklai.

Apie jo gyvenimą daugiausia žinoma iš Diogeno Laertiečio veikalo „Apie garsiųjų filosofų gyvenimą ir pažiūras“. Filosofas buvo kilęs iš Lesbo salos, vardu Tirtamas (sen. gr. Τύρταμος). Teofrasto („dieviška iškalba“) vardą jam suteikęs Aristotelis. Kartu su Eudemu sistemizavo Aristotelio filosofiją.

Atkeliavęs į Atėnus, Teofrastas iš pradžių buvo Platono, po jo mirties – Aristotelio mokinys. Galimai lydėjo Aristotelį į Makedoniją, kur šis vyko mokyti Aleksandro Didžiojo. Vėliau Teofrastas tapo peripatetikų mokyklos vadovu (kai Aristotelis dėl antimakedoniškų nuotaikų buvo priverstas trauktis iš Atėnų, o paskiau mirė).

Teofrastas mokyklai vadovavęs 35 metus, parengęs virš 2000 mokinių (tarp jų – Arkesilajas).

Teofrastas plėtojo ir tikslino Aristotelio idėjas. Tyrė logiką, metafiziką, etiką, gramatiką, istoriją, fiziką, biologiją ir kitus mokslus. Teigė, kad erdvė substancialiai neegzistuoja, laikas atsiranda iš judėjimo. Neigė, kad ugnis yra viena iš keturių pagrindinių gamtos stichijų – ji nesavarankiška, turi vartoti kitus kūnus.

Dauguma filosofo darbų neišliko, tačiau išliko vienas pirmųjų botanikos traktatų „Augalų istorija“ (sen. gr. Περὶ φυτῶν ἱστορία) – jame sistemino, aprašė augaliją, sėklų dygimą, nustatė dirvos, klimato svarbą augalams; veikalai turėjo daug įtakos vidurinių amžių mokslininkams ir botanikos raidai. Veikale „Charakteriai“ (sen. gr. Ἠθικοὶ χαρακτῆρες) išskyrė asmenybės 30 psichologinių tipų.

## Šaltiniai
# Sedula

*Kitos reikšmės – Sedula (reikšmės).*

| Cornus |
| --- |
|  Pūslėtoji sedula (*Cornus capitata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai *( Rosidae)* |
| Šeima: | Seduliniai *( Cornaceae)* |
| Gentis: | Sedula *( Cornus)* |

 |

**Sedula** (*Cornus*) – sedulinių (*Cornaceae*) šeimos daugiamečių medingų augalų (krūmų ir medžių) gentis.

Daugumos rūšių lapai priešiniai. Žiedai sudaryti iš keturių vainiklapių, dažniausiai balti, geltoni, rausvi. Vaisius – kaulavaisis su viena ar dviem sėklomis. Didelė dalis sedulos genties augalų auginami kaip dekoratyviniai.

## Rūšys

Gentyje yra ~30-50 rūšių.

Lietuvoje auga:

* Baltoji sedula (*Cornus alba*)
* Geltonžiedė sedula (*Cornus mas*)
* Raudonoji sedula (*Cornus sanguinea*)
* Palaipinė sedula (*Cornus sericea*)

Kai kurios kitos rūšys:

* Pražangialapė sedula (*Cornus alternifolia*)
* Kvapioji sedula (*Cornus amomum*)
* Kanadinė sedula (*Cornus canadensis*)
* Pūslėtoji sedula (*Cornus capitata*)
* Grakščioji sedula (*Cornus controversa*)
* Šiurkščioji sedula (*Cornus drummondii*)
* Gausiažiedė sedula (*Cornus florida*)
* Japoninė sedula (*Cornus kousa*)
* Kalninė sedula (*Cornus nuttallii*)
* Vaistinė sedula (*Cornus officinalis*)
* Raukšlėtalapė sedula (*Cornus rugosa*)
# Krokas

| Crocus |
| --- |
|  Pavasarinis krokas (*Crocus vernus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai *( Liliidae)* |
| Šeima: | Vilkdalginiai *( Iridaceae)* |
| Gentis: | Krokas *( Crocus)* |

 |
| Rūšys |
| * Daržinis krokas (*Crocus sativus*)
* Puošnusis krokas (*Crocus speciosus*)
* Geltonasis krokas (*Crocus flavus*)
* Pavasarinis krokas (*Crocus vernus*)

ir kt. |

**Krokas** (*Crocus*) – vilkdalginių (*Iridaceae*) šeimos augalų gentis.

Kilę iš rytinių ir šiaurinių Viduržemio jūros pakrančių. Išvesta daug veislių.

Plačiai paplitę kaip dekoratyviniai augalai. Pagal žydėjimą jie yra pavasariniai ir rudeniniai. Rudenį žydintieji krokai sodinami liepos mėnesį. Kai kurių rūšių krokai plačiai pasisėja. Sodinami pulkeliais arba maišomi pagal spalvas. Gražiai atrodo susodinta pereinamų spalvų gama.

Daržinių krokų (*Crocus sativus*) purkos, vadinamos šafranu, vartojamos kaip prieskonis.

## Galerija

*
*
*
*
# Scholastika

**Scholastika** (t. p. scholasticizmas) (iš lot. *schola* – mokykla) – mokslo, filosofijos, teologijos kryptis Vakarų Europoje (ir Bizantijoje) viduramžiais. Sąvoka naudojama apibūdinant tiek metodą, tiek sistemą. Paprastai kalbant apie scholastiką turima galvoje Vakarų filosofiją ir teologiją, nors kinų, indų, islamo filosofinėse sistemose taip pat galime atrasti kažką panašaus į scholastiką.

Scholastikos periodas Vakarų filosofijos istorijoje seka po patristinės filosofijos, o scholastiką keičia pozityvioji filosofija.

Vakarų krikščioniškojo pasaulio scholastikai (IX–XV a.) būdinga tai, kad mokslas ir filosofija remiasi krikščioniškosiomis tiesomis, kurios suformuluotos dogmose. Tačiau buvo išsakyta ir daug minčių, kurios nesutiko su krikščionybės dogmomis. Scholastikos vystymosi etapai:

1. *Ankstyvoji scholastika* (IX–XII a.), atsirado laiku, kai mokslas, filosofija, teologija nebuvo griežtai atskirti ir tarpusavyje persipynę. Šiuo laikotarpiu scholastikai būdingas scholastinio principo formulavimas apmąstant specifinę veiklą ir specifinius mąstymo rezultatus ginče apie universalijas. Pagrindiniai atstovai: Eriugena, Abeliaras, Anzelmas Kenterberietis, Bonaventūra.
2. *Vidurinioji scholastika* (XIII a.). Jai būdingas galutinis mokslo ir filosofijos atskyrimas nuo teologijos, taip pat Aristotelio mokymo įvedimas į Vakarų filosofinę mintį, per lotyniškus Aristotelio vertimus. Formuojasi didžiųjų vienuolių ordinų filosofija, ypač pranciškonų ir dominikonų, taip pat pažymėtinos Alberto Didžiojo, Tomo Akviniečio, Dunso Skoto sistemos. Vėliau sekė ginčas tarp Augustino, Aristotelio ir Averojaus šalininkų, ginčas tarp Tomo Akviniečio ir D. Skoto pasekėjų. Tai didžiųjų filosofinių – teologinių enciklopedijų laikotarpis. Tarp kitų žymių scholastikos atstovų paminėtinas Rodžeris Beikonas.
3. *Vėlyvoji scholastika* (XIV–XV a.). Jai būdinga racionalistinė sistematizacija (dėl kurios scholastika įgavo blogą vardą), tolimesnis mokslinio ir gamtos filosofijos vystymasis, logikos ir iracionaliosios metafizikos vystymas bei galutinis mistikos atskyrimas nuo bažnytinės teologijos, kuri tapo vis mažiau pakanti. Pagrindiniai atstovai Nikolajus Kuzietis, Viljamas Okamas, Dantė.

Humanizmo, Renesanso ir Reformacijos laikotarpiu scholastika nustojo būti vienintele Vakarų mokslo ir filosofijos dvasine forma.

## Išnašos
# Šedevras

Leonardo da Vinčio paveikslas Mona Liza yra laikomas vienu iš dailės šedevrų.
**Šedevras** (lot. magnum opus, pranc. chef-d’œuvre) – aukšto lygio, tobulas, pavyzdinis kūrinys. Kaip šedevras gali būti įvardinamas ir geriausias tam tikro autoriaus (menininko, rašytojo) kūrinys, jo aukščiausias kūrybos pasiekimas. Terminas taikomas dailės, muzikos, literatūros, kino, dramaturgijos, skulptūros, architektūros, dizaino ir kitokiems kūriniams.

Viduramžiais šedevru buvo vadinamas aukštus standartus atitinkantis kūrinys, kurio reikalavo amatininkų gildijos iš naujai priimamų narių. Dažniausiai tokius darbus turėjo pateikti apmokymus baigę jauni amatininkai, kad įrodytų savo meistriškumą ir gebėjimus. Pavyzdžiui, XV a. Krokuvoje egzistavusi dailininkų ir skulptorių gildija iš naujų narių reikalavo iki trijų darbų, parodančių skirtingus autoriaus gebėjimus ir technikų išmanymą. Taip gildijos užtikrindavo aukštą kūrinių kokybę, išsaugodavo meistrystės tradicijas. Įrodęs savo meistriškumą, lig tol buvęs mokinys tapdavo savarankišku meistru.

## Šaltiniai
# Bastutiniai

| Brassicaceae |
| --- |
|  Paprastoji barborytė (*Barbarea vulgaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai *( Brassicaceae)* |

 |

Cardamine heptaphylla
**Bastutiniai**, **kryžmažiedžiai** (*Brassicaceae, Cruciferae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Augalai vienmečiai, dvimečiai arba daugiamečiai, žoliniai, rečiau puskrūmiai, turintys pražanginius lapus ir liemenines šaknis. Žiedus sudaro 4 taurėlapiai ir 4 spalvoti vainiklapiai. Žiedai susitelkę kekėse, žiedyno ašis žydėjimo pradžioje trumpa, vėliau, vaisiams bręstant, pailgėja. Vaisius – ankštara arba ankštarėlė, atsiverianti dviem sąvaromis.

Šeimoje yra daržovių (ropė, kopūstas, ridikas), aliejinių (rapsas, garstukas), prieskoninių (krienas), vaistinių, medingų, dekoratyvinių augalų, taip pat laukų ir daržų piktžolės.

Šeimoje yra apie 350 genčių ir apie 3000 rūšių. Paplitę visame pasaulyje, didžiausia įvairovė Šiaurės pusrutulio vidutinėse platumose, Viduržemio jūros regione, pietvakarių ir vidurinėje Azijoje. Lietuvoje užregistruota 40 genčių ir 87 rūšys.

Lietuvoje auga šių genčių augalai:

* Anksta (*Draba*)
* Ankstyvė (*Erophila*)
* Balža (*Crambe*)
* Barborytė (*Barbarea*)
* Bastutis (*Brassica*): kopūstas, griežtis (rapsas), ropė (turnepsas, rapsukas)
* Blizgė (*Lunaria*)
* Bokštytė (*Turritis*)
* Chorispora (*Chorispora*)
* Čeriukas (*Rorippa*)
* Česnakūnė (*Alliaria*)
* Čiužutė (*Thlaspi*)
* Dantažolė (*Dentaria*)
* Engra (*Bunias*)
* Garstukas (*Sinapis*)
* Gilšė (*Subularia*)
* Gražgarstė (*Eruca*)
* Judra (*Camelina*)
* Kardarija (*Cardaria*)
* Kartenė (*Cardamine*)
* Konringija (*Conringia*)
* Krienas (*Armoracia*)
* Laibenis (*Alyssum*)
* Leukonija (*Matthiola*)
* Lobularija (*Lobularia*)
* Miltinaitė (*Berteroa*)
* Mėlžolė (*Isatis*)
* Pašuolė (*Teesdalia*)
* Pikulė (*Sisymbrium*)
* Pipirnė (*Lepidium*)
* Poklius (*Descurainia*)
* Prožiklė (*Neslia*)
* Rapistras (*Rapistrum*)
* Rėžiukas (*Nasturtium*)
* Rudgrūdėlė (*Iberis*)
* Skabėtras (*Cochlearia*)
* Skamainis (*Cardaminopsis*)
* Stoklė (*Cakile*)
* Svėrė (*Raphanus*): valgomasis ridikas
* Šatreinis (*Diplotaxis*)
* Šungarstė (*Erucastrum*)
* Tvertikas (*Erysimum*)
* Vairenis (*Arabidopsis*)
* Vaistutis (*Arabis*)
* Vakarutė (*Hesperis*)
* Varnakojė (*Coronopus*)
* Žvaginė (*Capsella*)