Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Gyvybė

„Trys gyvenimo amžiai ir mirtis“ − Hans Baldung paveikslas, apie 1510 m.
**Gyvybė** – viena svarbiausių biologijos sąvokų, kuria apibūdinama gyvųjų sistemų reiškimosi forma.

Išskiriamos šios gyvosios sistemos savybės: augimas, vystymasis, dauginimasis, medžiagų apykaita, dirglumas, gebėjimas prisitaikyti prie aplinkos, homeostazė.

Gyvosios sistemos gali save atkurti, jų pagrindą sudaro vanduo, būdinga anglies junginių apykaita, baltymai ir nukleorūgštys, kurios gali replikuotis. Gebėjimas palikti į save panašias – savybė, kuria pasižymi visos gyvosios sistemos. Genetinė informacija užkoduota nukleorūgščių molekulėse, kurios perduodamos iš kartos į kartą. Šios savybės būdingos Žemės gyvybės formoms. Nėra rasta jokių visuotinai pripažintų nežemiškos gyvybės egzistavimo įrodymų, jos egzistavimas hipotetinis.

Teigiama, kad gyvybė Žemėje galėjo atsirasti iš neorganinių medžiagų, esant tinkamoms fizikinėms ir cheminėms sąlygoms, kad galėtų susidaryti reikalingos organinės medžiagos. Ankstyviausios gyvų organizmų fosilijos datuojamos laikotarpiu prieš 3,5–3,7 mlrd. metų. Esama tyrimų, anot kurių, gyvybė Žemėje atsiradusi dar anksčiau – prieš 4,1 mlrd. metų (plg. Žemė susiformavo prieš 4,5 mlrd. metų).

Daugiau nei 99,9 % kada nors Žemėje egzistavusių rūšių yra išnykusios.

## Išnašos

## Taip pat skaitykite

Vikicitatos

* Ekstremofilai
* Nežemiška gyvybė
* Mokslinė klasifikacija
# Saulės kalendorius

Saulės laikrodis kalendorius Parnidžio kopoje, Nida. Įrengtas 1995 m.
Po audros atstatytas kalendorius 2011 m.

**Saulės kalendorius** – kalendorius, kurio laiko skaičiavimas remiasi Saulės judėjimu dangaus sfera, neatsižvelgiant į mėnulį. Pagrindinis vienetas yra atogrąžiniai metai.

Paprastai turi 12 mėnesių, susijusių su Zodiaku, kurie kilę iš egiptiečių kalendoriaus, turėjusio 12 periodų po 30 dienų. Mėnesio sąvoka yra senesnio mėnulio kalendoriaus, kuriame metai susidėjo iš 12 mėnulio periodų.

Saulės kalendoriaus pranašumas prieš mėnulio kalendorių yra tame, kad pirmasis koreliuoja su metų laikais.

Kadangi atogrąžiniai metai turi ne lygų dienų skaičių, bet apie 365¼ dienos, saulės kalendoriuje visi metai negali turėti vienodo skaičiaus dienų.

## Istorija

Prie saulės kalendoriaus kūrimo daugiausiai prisidėjo žymiausi astronomai. Chronologijos laiko skaičiavimu pradininku yra laikomas Eratostenas (276–194 m. pr. m. e.). Apskaičiavo Žemės spindulį (6311 km). Timocharis ir Aristilis (II a. pr. m. e.) pirmieji sudarė pirmąjį žvaigždžių katalogą. Jie atliko Saulės, Mėnulio bei planetų matavimus. Išrado Saulės laikrodį ir galiausiai sutvarkė kalendorių. Tychas Brahė (1546–1601 m.) stebėjo ir matavo Saulę, Marsą, Mėnulį, Jupiterį bei Saturną. Galiausiai buvo patikslintos kalendorinės sistemos. Saulės kalendoriaus išradimas yra priskiriamas Egiptui.

Europos Saulės kalendorių prototipu laikomas vienas iš senovės Egipto kalendorių, sudarytas, datuojant pagal kai kuriuos duomenis, IV tūkst. pr. m. e. Pagal šį kalendorių, metai prasideda, kai pati ryškiausia dangaus žvaigždė Sirijus pirmą kartą pasirodo prieš saulėtekį horizonte po 2 mėnesių nematomumo periodo (maždaug po 70 parų). Kadangi Egipto gyventojai daugiausiai gyveno prie Nilo upės, nuo kurios priklausė šalies ūkinė veikla, šis kalendorius turėjo labai didelę reikšmę.

## Tropiniai saulės kalendoriai

Tropiniai saulės kalendoriai skirstomi į:

* Grigaliaus kalendorius
* Julijaus kalendorius
* Bahajų kalendorius
* Koptų kalendorius
* Iraniečių kalendorius
* Tamilų kalendorius
# Mėnulio fazė

Mėnulio fazių animacija**Mėnulio fazė** – periodiškai kintantis Mėnulio apšviestumas, jam skriejant apie Žemę.

## Matomumas

Saulės apšviestos Mėnulio dalies kontūrai yra matomi iš Žemės. Jie susidaro dėl Mėnulio skriejimo aplink Žemę ir jo padėties Saulės atžvilgiu kitimo.

## Dydis

Mėnulio fazių dydį nusako plačiausios matomos Mėnulio pjautuvo dalies ir Mėnulio skritulio skersmens santykis; jis kinta nuo 0 iki 1.

## Pagrindinės fazės

Skiriamos 4 pagrindinės Mėnulio fazės:

1. **Jaunatis** (Mėnulis yra tarp Žemės ir Saulės. Jis kulminuoja vidurdienį, nematomas, o fazė lygi nuliui),
2. **priešpilnis** (Mėnulis yra 90 laipsnių į r. nuo Saulės, kulminuoja 18 h vietiniu laiku. Matomas jo dešinysis (pietų pusrutulyje – kairysis) pusskritulis – fazė lygi 0.5),
3. **pilnatis** (Mėnulis yra priešingoje Žemės pusėje negu Saulė, kulminuoja vidurnaktį. Matomas visas jo skritulys – fazė lygi 1),
4. **delčia** (Mėnulis yra 90 laipsnių į v. nuo Saulės, kulminuoja 6 h vietiniu laiku. Matyti jo kairysis (pietų pusrutulyje – dešinysis) pusskritulis – fazė lygi 0.5).
# Vidurnaktis

Nuotrauka vidurnaktį
**Vidurnaktis** – vienos paros virtimo kita para metas, laikrodyje žymimas „0 valandų 0 minučių“. Astronominiu vidurnakčiu laikomas nakties metas, kuomet Saulė yra priešingame zenito taške (nadyre), t. y. nakties vidurys tarp prieblandos ir aušros. Dėl nevienodo dienos ilgumo tokio vidurnakčio metas priklausomai nuo metų laiko skiriasi.

Civilinio vidurnakčio žymėjimas yra problematiškas – naudojant 12 valandų skalę vidurnaktis žymimas 12:00, tačiau paros laiką nusakančios santrumpos a.m. ar p.m. nėra korektiškos, kadangi jos žymi laiką prieš ir po vidurdienio, todėl vidurnakčiui, skiriančiam šiuos žymėjimus, netinkamos. 24 valandų skalėje vidurnaktis žymimas 00:00, nors variantas 24:00 irgi naudojamas. Dalyje senovinių kalendorių, pavyzdžiui, hebrajų ar arabų, paros pasikeitimo metas yra ne vidurnaktis, o prieblanda.

Folklore, mitologijoje, magijoje – vidurnaktis, tai metas kuomet įsiviešpatauja nežemiškos jėgos, tamsos dvasios, chaosas, mirtis. Vidurnaktis yra pats velnių, demonų, vaiduoklių ir įvairių kitų žmogui priešiškų, paslaptingų būtybių veiklos metas. Tikima, kad vidurnaktį labiausiai suartėja šis ir požeminis pasaulis, todėl tuo metu būdavo atliekami magiški ritualai, burtai, spiritizmo seansai ir kt.