Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Echolokacija

**Echolokacija** – aktyvios akustinės lokacijos (nuotolio iki objekto ir arba greičio nustatymo) būdas, kai siunčiami garso pliūpsniai, kurie atsispindi nuo įvairių objektų ir aidu grįžta atgal. Pagal trukmę tarp pliūpsnio pasiuntimo ir jo aido grįžimo sužinomas atstumas iki objekto, pagal pliūpsnio dažnio pokyčius (Doplerio efektas) – objekto judėjimo greitis.

Tobulesnis echolokacijos variantas, kai grįžtantys signalai, fiksuojami jutiklių matrica, leidžia realizuoti akustinę regą. Tokiais įtaisais galima matyti erdvinius vaizdus, nors jų maksimali skyra (skiriamoji geba) yra prastesnė už optinės regos. Akustinę regą naudoja dalis jūros gyvūnų ir šikšnosparniai.

## Biologinė echolokacija

Echolokacija, atsiradusi biologinės evoliucijos metu. Echolokuojantys gyvūnai paprastai naudoja ultragarsą.

Echolokuodami gyvūnai orientuojasi aplinkoje judėdami, ieško maisto, aptinka priešus ir kliūtis.
būdas, kuriuo gyvūnai pajunta daiktus ar maistą. Jie siunčia aukšto dažnio garsų pliūpsnius. Šių garsų aidas grįžta iki gyvūno, kuris pagal aidą nustato, kas yra netoliese.

Echolokacija naudojasi šikšnosparniai, banginiai ir delfinai.

Žmonės, tyrinėdami biologinę echolokaciją, ėmė kurti techninės echolokacijos įtaisus (bionika).

## Techninė echolokacija

**Techninė echolokacija** – echolokacija techniniais įtaisais.

### Echolokacija vandenyje

Įtaisai – echolokatoriai, echolotai, sonarai.

Naudojama vandens telkinių gyliui matuoti ir dugnalapiams sudarinėti, žvejyboje – žuvų telkiniams aptikti, karyboje – povandeniniams laivams, torpedoms, plaukiojančioms minoms aptikti.

### Echolokacija dujose

Įtaisai – ultragarsiniai tolimačiai.

Naudojama gamybos linijose ir pan.

### Echolokacija kietose medžiagose ir kūnuose

Techninė echolokacija yra ir ultragarsinė diagnostika, naudojama technologijose (pvz., plyšiams ir tuštumoms metalo detalėse aptikti metalurgijoje), medicinoje (organų pokyčiams aptikti) ir t. t.
# Paprastasis pelėsakalis

| Falco tinnunculus Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
|  Paprastasis pelėsakalis (patinas) |
| Apsaugos būklė |
|  Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai *( Aves)* |
| Būrys: | Sakaliniai paukščiai *( Falconiformes)* |
| Šeima: | Sakaliniai *( Falconidae)* |
| Pošeimis: | Sakalai *( Falconinae)* |
| Gentis: | Tikrieji sakalai *( Falco)* |
| Rūšis: | Paprastasis pelėsakalis *( Falco tinnunculus)* |

 |
| Binomas |
| Falco tinnunculus Linnaeus, 1758 |
| Sinonimai |
| * *Falco rupicolus* Daudin, 1800
 |
|  Paprastųjų pelėsakalių savaiminio paplitimo arealas Eurazijoje ir Afrikoje (*paveikliuke neparodytas pilnas paplitimo arealas, kuris apima beveik visą Euraziją ir Afriką*):
     tik perėjimo metu
     sėslus – ištisus metus |

**Paprastasis pelėsakalis** arba **pelėsakalis** (*Falco tinnunculus*) – sakalinių (*Falconidae*) šeimos plėšrus paukštis.

Gyvena didžiojoje Eurazijos dalyje. Šiaurėje arealas siekia Baltąją jūrą, vidurinį Uralą, Obės vidurupį, Ochotsko jūrą, pietuose – Tonkino įlanką, Mianmarą, pietų Himalajus, Artimuosius Rytus, Viduržemio jūrą. Žiemoja Afrikoje, Pietų Azijoje, Pietų ir vakarų Europoje.

Lietuvoje retokas (įtrauktas į Raudonąją knygą), sutinkamas Anykščių, Kauno, Varėnos, Šakių, Šilutės ir kt. rajonuose. Populiaciją sudaro ~300–400 porų. Jų gausėja. Atskrenda kovo pabaigoje ar balandžio pradžioje, išskrenda rugpjūtį. Pajūryje laikosi visus metus.

Pelėsakalio patelė
Paprastojo pelėsakalio kiaušinis
Peri pamiškėse, laukų giraitėse, sodybų želdiniuose, parkuose. Dideliuose miškuose renkasi vietas prie kirtimų, aikščių, pelkių, pievų. Apsigyvena kitų paukščių lizduose, inkiluose, drevėse. Mėgsta atviras vietas. Deda 4-6 gelsvus, dėmėtus kiaušinius. Peri 28–30 dienų. Jaunikliai lizde išbūna 27–35 dienas.

Maisto ieško laukuose, ganyklose, pelkėse, kirtavietėse. Gaudo pelinius graužikus (ypač, pelėnus), driežus, smulkius paukščius, vabzdžius. Populiacijai kenkia intensyvus žemės ūkis (nes mažėja grobis), žūva susidūrę su automobiliais medžiodami pakelėse.

## Taip pat skaityti

* Lietuvos plėšrieji paukščiai

## Šaltiniai
# Geltonpilvis švilpikas

| Marmota flaviventris |
| --- |
|  Geltonpilvis švilpikas (*Marmota flaviventris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Voveriniai *( Sciuridae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios voverės *( Sciurinae)* |
| Gentis: | Švilpikai *( Marmota)* |
| Rūšis: | Geltonpilvis švilpikas *( Marmota flaviventris)* |

 |
| Binomas |
| Marmota flaviventris Audubon & Bachman, 1841 |
|  Arealas. |

**Geltonpilvis švilpikas** (*Marmota flaviventris*) – švilpikų (*Marmota*) genties graužikas. Gyvena JAV vakarinės dalies ir Kanados kalnuose, įskaitant Uolėtuosius kalnus ir Siera Nevadą, subalpinėse ir alpinėse srityse, paprastai aukščiau 2000 m virš jūros lygio. Suaugę geltonpilviai švilpikai paprastai sveria 2-5 kg. Rudenį prieš užmigdami žiemos miegu tampa riebesni. Teritorija apima 20-30 tūkst. m² aplink keletą urvų.

## Šaltiniai
# Ovuliacija

Ovuliacija įvyksta mėnesinių ciklo viduryje, po folikulinės fazės, kurią lydi liuteininė fazė. Ovuliacija pasižymi išaugusių hormonų folikulino (LH) ir liuteinizuojančio hormono (FSH) lygiu, kurį paskatina pasiektas estrogeno pikas. Po to seka progesterono pikas
**Ovuliacija** – subrendusios kiaušialąstės (kiaušinėlio) išsilaisvinimas iš kiaušidės po to, kai susiformuoja Grafo folikulas (galutinė folikulo raidos stadija prieš ovuliaciją).
Ovuliacija įvyksta maždaug ciklo viduryje, apie 14 dienų (normos ribos 12–16 dienų) iki ateinančių mėnesinių, paprastai tai įvyksta apie 28 moters ciklo dieną. Kai kurios moterys įvykstant ovuliacijai pajunta nestiprų skausmą pilvo apačioje. Pas moteris ovuliacija yra užslėpta.

Kiekvieno mėnesinių ciklo metu pradeda bręsti folikulai, tačiau paprastai tik vienas iš jų subręsta iki Grafo folikulo stadijos. Šis folikulas sparčiai auga dėl hormonų (folikulino ir liuteinizuojančio hormono) poveikio ir prieš ovuliuodamas yra apie 15 mm skersmens. Ovuliaciją skatina liuteinizuojančio hormono koncentracijos (kurią reguliuoja hipofizė) maksimumas. Folikulas galiausiai plyšta – dėl sienelės spaudimo ir fermentinių procesų. Ovuliacijos metu gimdos gleivinės membrana pasiekia savo maksimalų dydį, lygiai kaip ir gleivinės liaukos (nors jos dar neišskiria sekreto). Po ovuliacijos Grafo folikulas tampa geltonkūniu, kuris ima gaminti hormoną progesteroną.

Dauguma periodinio susilaikymo metodų (vadinamoji natūrali kontracepcija) remiasi būtent ovuliacijos dienos nustatymu. Yra žinoma, kad maždaug pradedant 3–4 diena po ovuliacijos moteris negali pastoti.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ovuliacijos nuotraukos
# Patagoninė mara

| Dolichotis patagonum |
| --- |
|  Patagoninė mara (*Dolichotis patagonum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Jūrų kiaulytės *( Caviidae)* |
| Gentis: | Maros *( Dolichotis)* |
| Rūšis: | Patagoninė mara *( Dolichotis patagonum)* |

 |
|  Arealas |

**Patagoninė mara** (*Dolichotis patagonum*) – jūrų kiaulyčių (*Caviidae*) šeimai priklausanti žinduolių rūšis. Paplitusi Argentinos stepėse ir pusdykumėse (Patagonijoje, Montėje) tarp 28 ir 50° pietų platumos.

Tai antras pagal dydį jūrų kiaulyčių šeimos atstovas. Kūnas ~70 cm ilgio, sveria ~8 kg. Ausys ilgos, panašios į triušio, uodega trumpa, beveik beplaukė, prispausta prie kūno. Kailis pilkas, apačioje rusvas, ant pasturgalio ryški balta dėmė. Priekinės kojos kaip graužikams gana ilgos.

Patagoninės maros monogaminės, sudaro nuolatines poras. Patinėlis visad seka ir gina patelę. Veda 1–3 jauniklius, paprastai kartą per metus. Jaunikliams paaugus, patagoninės maros susitelkia į didesnius būrius, kur drauge augina jauniklius, nors paprastai laikosi tik poromis.

Gyvena žolynų stepėse, krūmynuose, urvus kasa tankiai apaugusiose vietose, kad paslėptų nuo plėšrūnų. Gyvūnas aktyvus dienomis. ~70 % patagoninių marų raciono sudaro įvairios žolės. Taip pat graužia kaktusus (iš jų gauna daugiausia vandens), vaisius, žiedus, sėklas. Koprofagas.

Patagoninė mara turi labai gerą klausą, greitai bėgioja. Pagrindiniai plėšrūnai – lapės, pumos, grizonai, plėšrieji paukščiai. Medžiojama žmonių dėl mėsos, kailio, gali būti laikoma kaip naminis gyvūnas. Nyksta dėl mažėjančio arealo (daug buveinių užima avys), medžioklės, invazinių pilkųjų kiškių pernešamų ligų ir konkurencijos.

* Patagoninė mara
* Iš arti
* Patagoninės maros savo aplinkoje
* Patelė su jaunikliais

## Šaltiniai
# Alpinis švilpikas

| Marmota marmota |
| --- |
|  **Alpinis švilpikas** (*Marmota marmota*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Voveriniai *( Sciuridae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios voverės *( Sciurinae)* |
| Gentis: | Švilpikai *( Marmota)* |
| Rūšis: | Alpinis švilpikas *( Marmota marmota)* |

 |

**Alpinis švilpikas** (*Marmota marmota*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikas, priklausantis švilpikų genčiai. Paplitęs Europoje, Alpių ir Karpatų kalnuose.
# Ursoniniai

| Erethizontidae |
| --- |
|  Ursonas (*Erethizon dorsatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Ursoniniai *( Erethizontidae)* |

 |

**Ursoniniai** (*Erethizontidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kuriai priklauso vidutinio didumo ir stambūs Amerikos graužikai. Kūno ilgis nuo 45 iki 86 cm, svoris – iki 18 kg. Kūnas padengtas tankiu kailiu. Liemens ir uodegos kailyje dalis plaukų virtę 2,5-11 cm ilgio adatomis. Jų galuose yra mažyčiai kabliukai. Turi ilgus ir aštrius nagus. Kitaip negu dygliatriušiniai, ursoniniai gyvena medžiuose. Kai kurios rūšys turi iki 45 cm ilgio kabią uodegą, aštrias adatas slepia ilgesni plaukai.

Šeimoje 5 gentys, 12 rūšių:

* Kibiauodegiai ursonai (*Coendou*)
* Amazoniniai ursonai (*Echinoprocta*)
* Ursonai (*Erethizon*)
* Pietų Amerikos ursonai (*Sphiggurus*)
* Plonaspygliai ursonai (*Chaetomys*)
# Didžiosios lygumos

| Ikikolumbinės Amerikos regionas |
| --- |
| Great Plains |
|  |
|  |
| Šalis | JAV, Kanada |
| Tautos | Prerijų indėnai |
|  |
|  |

**Didžiosios lygumos** (angl. *Great Plains*, pranc. *Les Grandes Plaines*) – priekalnių plynaukštė, besdriekianti per centrinę JAV ir Kanadą, į rytus nuo Uolinių kalnų. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi ~3000 km, plotis 500–800 km.

Didžiosios lygumos susiformavo ant Šiaurės Amerikos platformos prekambrinio kristalinio fundamento, padengto smiltainio, kalkakmenio, lioso nuogulomis. Aukštis nuo 500 m rytuose iki 1700 m vakaruose. Išskiriamos Edvardso, Ljano-Estakado, Misūrio plynaukštės, Aukštosios lygumos, Juodieji kalnai. Yra naftos, akmens ir rusvųjų anglių, gamtinių dujų, kalio druskos telkinių.

Vyrauja žemyninis klimatas, šiaurėje – vidutinių platumų, pietuose – subtropinis. Metinis kritulių kiekis 250–600 mm. Dažnos sausros, smėlio audros. Vyrauja stepinė augalija (vadinamos prerijos), šiaurėje yra miškastepių plotų, pietuose – subtropinių savanų.

## Šaltiniai
# Bizonas

| Bison bison |
| --- |
|  Bizonas (*Bison bison*) |
| Apsaugos būklė |
|  Beveik nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Jaučiai *( Bovinae)* |
| Gentis: | Stumbrai ir bizonai *( Bison)* |
| Rūšis: | Bizonas *( Bison bison)* |

 |

 *Kitos reikšmės – Bizonas (reikšmės).*
amerikinis bizonas
**Bizonas**, **amerikinis bizonas** (*Bison bison*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis. Gyvena Šiaurės Amerikoje, kur buvo smarkiai išnaikinti.

Sveria iki 1000 kg. Patinų kūno ilgis iki 3 m, nugaros aukštis iki 2, masė iki 1 t. Uodegos ilgis 30–45 cm. Galva didelė, ragai trumpi, lenkti į viršų; kūno priekis apaugęs ilgais tamsiais plaukais, smakras barzdotas. Dėl to bizonas atrodo didesnis negu yra iš tikrųjų. Patelės lieknesnės. Gali kryžmintis su stumbru.

XIX a. pradžioje Šiaurės Amerikos prerijose buvo apie 60 mln. bizonų. Bandų dydis viršydavo 100 000. Nutiesus geležinkelį, bizonus dėl kailių ir mėsos imta masiškai naikinti. XIX a. pabaigoje bizonų beliko apie 800, daugiausia rezervatuose. Tik paskelbus griežtą apsaugą, buvo išgelbėti nuo visiško išnykimo.

## Šaltiniai

* Bizonai
* Bizonų kaukolių kalnas, 1870 m.
*
# Šakiaragis

| Antilocapra americana |
| --- |
|  Šakiaragis (*Antilocapra americana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Šakiaraginiai *( Antilocapridae)* |
| Gentis: | **Šakiaragiai( Antilocapra)* |
| Rūšis: | Šakiaragis *( Antilocapra americana)* |

 |
| Binomas |
| Antilocapra americana Ord, 1815 |

**Šakiaragis**, **šakiaragė antilopė** (*Antilocapra americana*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių, monotipinės šakiaraginių (*Antilocapridae*) šeimos rūšis. Išskiriami 5 porūšiai.

## Paplitimas

Endeminė Šiaurės Amerikos rūšis, sutinkama vidurinėje ir vakarinėje žemyno dalyje. Gyvena prerijose ir pusdykumėse. Retai pastebimi dėl medžioklės ir jų buveinių naikinimo. XIX a. pradžioje Šiaurės Amerikos prerijose ganėsi apie 40 mln. šakiaragių, dabar skaičius sumažėjęs iki 19 000.

## Greitis

Tai stirnos dydžio, labai greitas (kartais net iki 98 km/h) žinduolis (greičiausias kanopinis gyvūnas). Nors sunku tiksliai nustatyti maksimalų šakiaragių greitį ir jis skiriasi tarp individų, manoma, jog tai antras pagal greitį sausumos gyvūnas, kurį lenkia tik gepardas. Šakiaragiai didelį greitį išlaiko ilgiau, nei gepardai, bet prastai šokinėja. Kadangi šiuo metu šakiaragiai greičiu stipriai lenkia visus Šiaurės Amerikos plėšrūnus, manoma, jog jie adaptavosi prie jau išnykusių plėšrūnų, pvz., amerikinių gepardų.

## Išvaizda

Kailis nuo raudonai iki gelsvai rudos spalvos, kūno apačia balta. Patinų ragai ypatingos sandaros: ant poros kaulinių galvos išaugų yra raginės makštys, kaip ir dykaraginių, tačiau jos dvišakos. Be to, kasmet numetamos ir užauginamos naujos. Patinų ragai yra ilgesni už ausis, su į priekį nukreipta atšaka per vidurį; patelių ragai trumpesni už ausis. Žiemą susiburia į didžiules bandas. Augalėdžiai.

Dvidešimto amžiaus pradžioje tai buvo sparčiai nykstanti rūšis, tačiau dabar jų skaičius pakilęs iki maždaug 700 tūkstančių.

## Šaltiniai

## Literatūra

* Baleišis, Rimantas (2006). *Pasaulio kanopiniai žvėrys*. Vilnius: VU Ekologijos institutas. ISBN 9986-443-36-9.
# Trumpauodegė šinšila

| Chinchilla brevicudata |
| --- |
|  Trumpauodegė šinšila (*Chinchilla brevicaudata*) |
| Apsaugos būklė |
|  Grėsmingai nykstantys  (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Šinšiliniai *( Chinchillidae)* |
| Gentis: | Šinšilos *( Chinchilla)* |
| Rūšis: | Trumpauodegė šinšila *( Chinchilla brevicudata)* |

 |
| Binomas |
| Chinchilla brevicudata Waterhouse, 1848 |

**Trumpauodegė šinšila** (lot. *Chinchilla brevicudata*, sin.
Chinchilla chinchilla*, angl.* Short-tailed Chincilla*, vok.* Kurzschwanz-Chinchilla*) – šinšilinių (*Chinchillidae*) šeimos graužikas.*

Trumpauodegės šinšilos sveria 1-1,5 kg. Jų trumpos priekinės galūnės ir ilgos, tvirtos kojas, skirtos šokinėjimui. Šių šinšilų kaklai ir pečiai storesni, tačiau uodega trumpesnė, nei jų ilgauodegių giminaičių.

## Šaltiniai
# Maišiaskruosčiai šokliniai

| Heteromyidae |
| --- |
|  Kengūrinis šoklys (*Dipodomys nitratoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Maišiaskruosčiai šokliniai *( Heteromyidae)* |

 |

**Maišiaskruosčiai šokliniai** (*Heteromyidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima. Kūno ilgis 6-21 cm, svoris – 10-145 g. Šeimoje 6 gentys:

* *Pošeimis. Heteromyinae*
	+ Centrinės Amerikos šokliai (*Heteromys*)
	+ Dygieji šokliai (*Liomys*)
* *Pošeimis. Dipodomyinae*
	+ Kengūriniai šokliai (*Dipodomys*). **Pav.**
	+ Šokliukai (*Microdipodops*)
* *Pošeimis. Perognathinae*
	+ Maišiaskruosčiai šokliai (*Perognathus*)
	+ *Chaetodipus*

## Paplitimas

Paplitę pietų Kanadoje, JAV ir Centrinėje Amerikoje iki Kolumbijos ir Ekvadoro. Gyvena įvairiose buveinėse, pasitaiko tiek dykumose, tiek atogrąžų miškuose ar kitose vietovėse. Meksikoje yra daugiausiai rūšių.

## Išvaizda

Ilgis 6-18 cm, uodega 5-21 cm. Svoris iki 180 g. Kai kurios rūšys labai panašios į peles.

## Elgsena

Kasa plačias požemines tunelių sistemas. Tai naktiniai gyvūnai, kurie dieną slepiasi savo tunelių sistemose. Maitinasi augalų liekanomis, vabzdžiais ir kirminais. Maistą dažnai dedasi į didelius skruostų maišelius ir nešasi į specialias požemines maisto saugyklas. Šaltu ar lietingu oru lieka savo urveliuose ir minta surinktu maistu. Gali išgyventi negerdami, nes reikiamą kiekį vandens gauna su maistu.

## Šaltiniai
# Gundiniai

| Ctenodactylidae |
| --- |
|  Gundis (*Ctenodactylus gundi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Gundiniai *( Ctenodactylidae)* |

 |

**Gundiniai** (*Ctenodactylidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima. Paplitę Afrikoje. Šeimoje 5 rūšys:

* Gundžiai (*Ctenodactylus*):
	+ Gundis (*Ctenodactylus gundi*)
	+ Sacharos gundis (*Ctenodactylus vali*)
* Felovijos (*Felovia*):
	+ Felovija (*Felovia vae*)
* Masutjeros (*Massoutiera*):
	+ Masutjera (*Massoutiera mzabi*)
* Kutauodegiai gundžiai (*Pectinator*):
	+ Kutauodegis gundis (*Pectinators spekei*)

## Paplitimas ir buveinė

Gyvena dykumose ir pusdykumėse prie šiaurinės ir pietinės Sacharos sienos. Nesukuria savo lizdų, o slepiasi uolų plyšiuose. Kartais pakyla į 2500 m aukštį virš jūros lygio.

## Išvaizda

Kūno ilgis 124–288 mm, uodega 20–85 mm, sveria iki 396 g. Kūno struktūra gyvūnai primena Pietų Amerikos jūrų kiaulytes. Kūnas kompaktiškas ir primena cilindrą. Galūnės trumpos, ant kiekvienos pėdos yra po keturis pirštus su aštriais nagais.

## Elgsena

Paprastai aktyvūs dieną, tačiau ilsisi karščiausiomis valandomis. Minta tik augalinėmis dalimis. Patelės nėščios būna apie 55 dienas, jauniklius atsiveda jau su kailiu ir ir atmerktomis akimis.

## Šaltiniai
# Šinšilžiurkiniai

| Abrocomidae |
| --- |
|  *Abrocoma bennettii* |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Šinšilžiurkiniai *( Abrocomidae)* |

 |

**Šinšilžiurkiniai** (*Abrocomidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kurioje dvi gentys ir 5 rūšys:

* Beneto šinšilžiurkė (*Abrocoma bennettii*)
* Bolivinė šinšilžiurkė (*Abrocoma boliviensis*)
* Pilkoji šinšilžiurkė (*Abrocoma cinerea*)
* *Abrocoma vaccarum*
* *Cuscomys ashaninka*

Šeimą pirmą kartą 1918 m. aprašė zoologas amerikietis Gerrit Smith Miller, Jr (1869–1956) ir jo kolega paleontologas ir zoologas James Williams Gidley (1866-1931).

## Paplitimas

Paplitę Pietų Amerikos pietvakarių Anduose – Peru pietuose, Bolivijoje, šiaurės vakarų Argentinoje ir šiauriniuose bei centriniuose Čilės regionuose.

## Išvaizda

Kūno ilgis 15–25 cm, uodegos 6–18 cm. Svoris 200–300 g. Panašios į žiurkes. Snukis smailas. Ausys ir akys apvalios ir didelės. Kailis ilgas ir minkštas, panašus į šinšilų, sidabriškai pilkos arba rusvos spalvos. Pilvas šviesesnis. Kojos trumpos. Priekinės pėdos keturpirštės, o užpakalinės – penkiapirštės. Uodega trumpesnė už kūną ir tankiai plaukuota.

## Elgsena

Šinšilžiurkės gyvena kalnuotose vietovėse iki 5000 m aukštyje virš jūros lygio. Grupuojasi į nedideles maždaug šešių gyvūnų grupes urvuose. Aktyvūs naktį ir labai gerai laipioja, dažnai ieško maisto medžiuose ir krūmuose. Minta sėklomis, vaisiais ir riešutais.

## Dauginimasis

Mažai žinoma, kaip šie gyvūnai dauginasi. Apskaičiuota, kad nėštumo laikotarpis trunka apie 120 dienų, atsiveda 1-2 jauniklius. Ilgiausias žinomas šinšilžiurkės amžius buvo kiek mažiau nei dveji su puse metų.

## Literatūra

* Ronald M. Nowak: *Walker's Mammals of the World*. Johns Hopkins University Press, 1999 ISBN 0-8018-5789-9
* Malcolm C. McKenna, Susan K. Bell: *Classification of Mammals: Above the Species Level*. Columbia University Press, 2000 ISBN 0-231-11013-8
# Smėliarausiniai

| Bathyergidae |
| --- |
|  Plikasis smėlrausis (*Heterocephalus glaber*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Smėliarausiniai *( Bathyergidae)* |

 |

**Smėliarausiniai**, **smėlrausiniai** (*Bathyergidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima.

Šeimoje 5 gentys, 14 rūšių:

* Smėlrausiai (*Cryptomuys*), 9 rūšys.
* Plikieji smėlrausiai (*Heterocephalus*), 1 rūšis.
* Šviesbijos (*Heliophobius*), 1 rūšis.
* Kapiniai smėlrausiai (*Bathyergus*), 2 rūšys.
* Kapiniai žemrausiai (*Georhychus*), 1 rūšis.

## Paplitimas

Šiuolaikiniai smėliarausiai yra randami tik užsachario Afrikoje. Fosilijos aptinkamos irgi tik Afrikos teritorijoje, nors keli pleistoceno rūšių pavyzdžiai *Cryptomys asiaticus* buvo rasti ir Izraelyje.

## Šaltiniai
# Hutiniai

| Capromyidae |
| --- |
|  Kubinė hutija (*Capromys pilorides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Hutiniai *( Capromyidae)* |

 |

**Hutiniai** (*Capromyidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, paplitusi Karibuose.

Joje yra šios gentys:

* Nykštukinės hutijos (*Mesocapromys*)
* *Mysateles*
* Kubinės hutijos (*Capromys*), 9 rūšys.
* Trumpauodegės hutijos (*Geocapromys*), 2 rūšys
* Zagučiai, arba haitinės hutijos (P*lagiodontia*), 1 rūšis.

## Aprašymas

Dauguma hutinių rūšių užauga nuo 21 iki 46 cm ir sveria mažiau negu 2 kg, nors Desmarito hutija užauga nuo 31 iki 60 cm ir sveria 2,8-8,5 kg. Gyvūnai kai kuriais aspektais yra panašūs į nutrijas. Turi uodegą, apkūnų kūną ir dideles galvas. Dauguma rūšių yra žolėdės, nors kai kurios maitinasi ir mažais gyvūnais. Kuria lizdus medžių ar uolų plyšiuose.

## Šaltiniai