Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Žandikaulis

Kairysis **viršutinis žandikaulis** (*maxilla*)
**Žandikauliai** - kaukolės veidinės dalies kaulai, kurių duobelėse įsitvirtina dantys.

## Viršutinis žandikaulis

Viršutinis žandikaulis (lot. *maxilla*) – porinis tuščiaviduris kaulas. Tai netaisyklingo kubo formą primenentis kaulas, kurį sudaro tuščiaviduris kūnas ir keturios ataugos – kaktinė, skruostinė, dantinė ir gomurinė.

## Apatinis žandikaulis

Apatinis žandikaulis (*mandibula*)
Apatinis žandikaulis (lot. *mandibula*) – stambus, neporinis, neorinis kaulas. Jį sudaro kūnas ir dvi šakos. Kiekvienos šakos viršuje yra vainikinė ir sąnarinė ataugos. Sąnarinę ataugą sudaro apatinio žandikaulio galva bei kaklas. Kūno viršutiniame krašte yra šešiolika dantinių duobelių, kur įsitvirtina apatiniai dantys.

 **Žmogaus organų sistemos** [slėpti]

Griaučiai ← **Galvos griaučiai**

Viršutinis žandikaulis-
Apatinis žandikaulis-
Noragas-
Nosikaulis-
Ašarikaulis-
Skruostikaulis-
Akytkaulis-
Gomurikaulis-
Poliežuvinis kaulas-
Momenkaulis-
Smilkinkaulis-
Kaktikaulis-
Pakauškaulis-
Pleištakaulis
# Hipopotaminiai

| Hippopotamidae |
| --- |
|  Didysis hipopotamas (*Hippopotamus amphibius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Hipopotaminiai *( Hippopotamidae)* |

 |

**Hipopotaminiai** arba **begemotiniai** (*Hippopotamidae*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių šeima, kuriai priklauso labai stambūs augalėdžiai gyvūnai.

Šeimoje dvi rūšys:

* Didysis hipopotamas, **begemotas** (*Hippopotamus amphibius*)
* Mažasis hipopotamas (*Hexaprotodon liberiensis*)

## Evoliucija

Šeima atsirado maždaug prieš 20 milijonų metų. Pleistoceno laikotarpiu begemotiniai gyveno Europoje, Azijoje ir Afrikoje.

Naujausi begemotinių kilmės tyrimai rodo, kad begemotiniai ir banginių šeimos gyvūnai turi bendrą pusiau vandenyje pusiau sausumoje gyvenusį protėvį, kuris atsiskyrė nuo kitų porakanopių maždaug prieš 60 milijonų metų. Vėliau, maždaug prieš 54 milijonus metų, atsirado dvi atskiros šakos, iš vienos jų išsivystė banginių šeimos gyvūnai, greičiausiai *Pakicetus* ir kiti *Archaeocetes*.

## Išvaizda

Kūnas masyvus, beveik plikas, jį laiko keturios trumpos ir stiprios galūnės. Pėdos keturpirštės, jų pagalvėlės tvirto audinio, primena kanopas. Oda dažniausiai varijuoja nuo tamsiai rudos iki juodos spalvos. Galva didelė, ausys mažos. Nasruose turi ilgas iltis, kurios auga visą gyvenimą. Šiuos stiprius iltinius dantis naudoja teritorijos gynybai ir kovose dėl patelių. Didžiojo hipopotamo kūno ilgis siekia iki 5 m, o svoris – iki 4500 kg, žymiai didesnis nei mažojo hipopotamo, kurio ilgis – tik 1,75 m, o svoris – apie 270 kg. Skrandis trijų skyrių.

## Etimologija

Žodis *hipopotãmas* kilęs iš sen. gr. ἱπποπόταμος („upinis arklys“). Dar žinomas, kaip *begemòtas*. Šis žodis per rus. *бегемот*, patekęs iš sen. hebr. ‏‏‎ = *bəhēmōt*. Šiuo žodžiu Biblijoje nusakomas mitinis siaubūnas. Spėjama, kad hebrajiškas žodis galėtų būti skolinys iš egip. *\*pꜣ-jḥ-mw* (‘vandens jautis’) arba išsirutuliojęs iš semitų prokalbės žodžio, reiškiančio žvėrį („nebylį“), plg. hebr. ‏‏‎ = *bəhēmāh* (‘žvėris’), arab.  = *b-h-m-* (‘temdyti, drumzti; tamsus, žvėriškas; žvėris’), amhar.  = *bəhmä* (‘tylėti, būti be amo’).

## Šaltiniai

## Literatūra

* Baleišis, Rimantas (2006). *Pasaulio kanopiniai žvėrys*. Vilnius: VU Ekologijos institutas. ISBN 9986-443-36-9.
# Ilgauodegė šinšila

| Chinchilla lanigera |
| --- |
|  Ilgauodegė šinšila (*Chinchilla lanigera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Šinšiliniai *( Chinchillidae)* |
| Gentis: | Šinšilos *( Chinchilla)* |
| Rūšis: | Ilgauodegė šinšila *( Chinchilla lanigera)* |

 |
|  Paplitimas |
| Binomas |
| Chinchilla lanigera Molina, 1782 |

**Ilgauodegė šinšila** (*Chinchilla lanigera*) – šinšilinių (*Chinchillidae*) šeimos graužikas.

Ilgauodegės šinšilos panašios į trumpauodeges šinšilas, tačiau turi ilgesnę uodegą. Laukinių šinšilų populiacijų yra Čilėje. Poruojasi spalio, gruodžio mėnesiais.

## Išvaizda

Ilgis 22–23 cm, uodegos ilgis 13–18 cm. Svoris 450–850 g.
# Lytinis dimorfizmas

Paprastojo elniavabalio (elniaragio) patino (kairėje) galva labai didelė, plati, viršutiniai žandai labai stambūs, su elnio ragų formos ataugomis. Patelės (dešinėje) galva nedidelė, viršutiniai žandai trumpi.
**Lytinis dimorfizmas** – reiškinys, kai patinai ir patelės skiriasi kūno sandara, spalva, elgsena ir kitais požymiais, kurie nėra gonadų ar lytinių organų skirtumai.

Lytinis dimorfizmas pasireiškia jau ankstyvose evoliucijos pakopose. Apvaliųjų kirmėlių patelės stambesnės už patinus. Daugelio jų, pavyzdžiui, askaridžių, patinai su spikulėmis ir į pilvo pusę užlenkta užpakaline kūno dalimi.

Lytinis dimorfizmas ryškus tarp visų nariuotakojų tipų organizmų. Daugeliui šio tipo atstovų būdinga tai, kad patelės stambesnės už patinus. Drugių patinai ir patelės paprastai būna skirtingų spalvų. Vabalų (pavyzdžiui, raganosio, elniaragio ir kt.) patinai turi specialius organus. Daugeliui stuburinių būdinga ryškus dimorfizmas. Kai kurios žuvys skiriasi dydžiu, kūno sandara ir spalva. Iš varliagyvių ryškūs lytinio dimorfizmo požymiai yra tritonų. Jų patinų poravimosi metu yra ryškios spalvos pilvas ir dantyta ketera ant nugaros.

Daugelio rūšių paukščių patinai labai skiriasi nuo patelių, ypač jiems poruojantis. Gaiduko patinas paprastai nelabai skiriasi nuo patelės, tačiau pavasarį jo apdaras pasidaro puošnus, aiškiai skiriasi nuo patelės.
# Rudasis pelėnas

| Clethrionomys glareolus |
| --- |
|  Rudasis pelėnas (*Clethrionomys glareolus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Žiurkėniniai *( Cricetidae)* |
| Gentis: | Rudieji pelėnai *( Clethrionomys)* |
| Rūšis: | Rudasis pelėnas *( Clethrionomys glareolus)* |

 |
| Binomas |
| Clethrionomys glareolus Schreber, 1780 |

**Rudasis pelėnas**, arba **miškinis pelėnas** (*Myodes glareolus sin. Clethrionomys glareolus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikas. Kūnas 80-105 mm ilgio ir 16-32 g. svorio. Nugara pilkšvai ruda, kūno apačia melsvai pilka. Uodega žvynuota, tarp žvynų auga reti plaukai. Snukutis smailesnis, o uodega ilgesnė negu kitų pelėnų.

Lietuvoje dažnas. Paplitęs įvairiuose miškuose, krūmais apaugusiuose paupiuose, paežerėse. Labiau mėgsta mišrius miškus. Urvus rausia po medžių šaknimis, kelmais.
# Šokliniai

| Dipodidae |
| --- |
|  *Napaeozapus insignis* |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Šokliniai *( Dipodidae)* |

 |

**Šokliniai** (*Dipodidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kuriai priklauso smulkūs graužikai ilgomis užpakalinėmis ir trumpomis priekinėmis galūnėmis. Turi ilgą uodegą, dažniausiai uodegos galas būna apaugęs ilgais plaukais. Juda labai greitai, šokuodami dviem kojomis.

Paplitę Eurazijos ir Šiaurės Afrikos pusdykumėse ir dykumose. Aktyvūs naktį, dieną slapstosi urvuose. Žiemą įminga.

Lietuvoje gyvena viena labai reta rūšis – sicista (*Sicista betulina*); rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Šeimoje 7 pošeimiai ir apie 50 rūšių:

* *Sicistinae*
	+ Sicistos (*Sicista*)
* *Zapodinae*
	+ Amerikinės sicistos (*Zapus*)
	+ Kininės sicistos (*Eozapus*)
	+ Šokliosios pelikės (*Napaeozapus*)
* *Cardiocraniinae*
	+ Penkiapirščiai šokliai (*Cardiocranius*)
	+ Tripirščiai nykštukiniai šokliai (*Salpingotus*)
	+ *Salpingotulus*
* *Paradipodinae*
	+ Šukapirščiai šokliai (*Paradipus*)
* *Euchoreutinae*
	+ Ilgaausiai šokliai (*Euchoreutes*)
* *Dipodinae*
	+ Gaurakojai šokliai (*Dipus*)
	+ *Eremodipus*
	+ Smėlyniniai šokliai (*Jaculus*)
	+ Tripirščiai peliauodegiai šokliai (*Stylodipus*)
* *Allactaginae*
	+ Kiškiašokliai (*Allactaga*)
	+ *Allactodipus*
	+ Urviniai šokliukai (*Allactagulus*)
	+ Storauodegiai šokliai (*Pygeretmus*)
# Kengūriniai šokliai

| Dipodomys |
| --- |
|  (*Dipodomys ingens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Maišiaskruosčiai šokliniai *( Heteromyidae)* |
| Gentis: | Kengūriniai šokliai *( Dipodomys)* |

 |
| Binomas |
| Dipodomys John Edward Gray, 1841 |

**Kengūriniai šokliai** (*Dipodomys*) – maišiaskruosčių šoklinių (*Heteromyidae*)) šeimos graužikų gentis.

Paplitę Šiaurės Amerikos vakarinėje dalyje nuo Kanados iki Kalifornijos ir Centrinės Meksikos pietinėje dalyje. Gentyje yra 21 rūšis:

* Dykuminis kengūrinis šoklys (*Dipodomys deserti*)
* Ordo kengūrinis šoklys (*Dipodomys ordii*)

ir kt.

Dipodomys nitratoides
# Šokliapelės

| Notomys |
| --- |
|  Geltonrudė šokliapelė (*Notomys cervinus*) |
|  (*Notomys mitchelli*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Pelės *( Murinae)* |
| Gentis: | Šokliapelės *( Notomys)* |

 |

**Šokliapelės** (*Notomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Išvaizda panašios į šoklius. Kūnas 9-17 cm ilgio, uodega 12,5-22,5 cm ilgio. Kailis tankus ir minkštas. Nugara smėlio spalvos, pilvas baltas, kartais su pilkos spalvos atspalviu. Turi gana stambias ausis ir dideles akis. Uodega apaugusi tankiais plaukais, o jos gale sudaro šluotelę. Užpakalinės kojos žymiai ilgesnės, pritaikytos šoliuoti.

Paplitusios didesnėje Australijos dalyje. Apsigyvena lygumose, stepėse, kopose. Aktyvios vakare. Gali labai greitai šoliuoti atsispirdamos ilgomis užpakalinėmis kojomis. Dieną slepiasi urvuose, kuriuos įsirausia gana sudėtingus ir giliai. Urve yra lizdo kamera.

Maitinasi uogomis, lapais, sėklomis. Vadoje 2-5 jaunikliai. Gyvena iki 3 metų.

Gentyje yra apie 10 rūšių:

* Australijos šokliapelė (*Notomys alexis*)
* Trumpauodegė šokliapelė (*Notomys amplus*)
* Šiaurinė šokliapelė (*Notomys aquilo*)
* Geltonrudė šokliapelė (*Notomys cervinus*)
* *Notomys fuscus*
* Ilgauodegė šokliapelė (*Notomys longicaudatus*)
* Didžiaausė šokliapelė (*Notomys macrotis*)
* *Notomys mitchellii*
* *Notomys mordax*
# Dygiauodegės voverės skraiduolės

| Anomaluridae |
| --- |
|  Bikrofto dygliauodegė skraiduolė (*Anomalurus beecrofti*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Dygiauodegės voverės skraiduolės *( Anomaluridae)* |

 |

**Dygiauodegės voverės skariduolės** (*Anomaluridae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima.

* *Pošeimis. Anomalurinae*
	+ Dygiauodegės skraiduolės (*Anomalurus*):
		- Bikrofto dygiauodegė skraiduolė (*Anomalurus beecrofti*)
		- *Anomalurus derbianus*
		- Pelio dygiauodegė skraiduolė (*Anomalurus pelii*)
		- Nykštukinė dygiauodegė skraiduolė (*Anomalurus pusillus*)
* *Pošeimis. Zenkerellinae*
	+ Idiūrai (*Idiurus*):
		- Ilgaausis idiūras (*Idiurus macrotis*)
		- Zenkerio idiūras (*Idiurus zenkeri*)
	+ Dygiauodegės voverės (*Zenkerella*):
		- Dygiauodegė voverė (*Zenkerella insignis*)
# Tikrieji agučiai

| Dasyprocta |
| --- |
|  Dulsvasis agutis (*Dasyprocta fuliginosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Agutiniai *( Dasyproctidae)* |
| Gentis: | Tikrieji agučiai *( Dasyprocta)* |

 |

**Tikrieji agučiai** (*Dasyprocta*) – agutinių (*Dasyproctidae*) šeimos graužikų gentis.

Gentyje yra 11 rūšių.

* Azaro agutis (*Dasyprocta azarae*)
* Dulsvasis agutis (*Dasyprocta fuliginosa*)
* Taškuotasis agutis (*Dasyprocta punctata*)

ir kt.

## Paplitimas ir buveinė

Paplitę Centrinėje Amerikoje, Pietų Amerikoje iki pietų Brazilijos, taip pat sutinkami Mažųjų Antilų salose. Gyvena įvairiose buveinėse: miškuose, tankiuose krūmynuose ir savanose, taip pat laukuose ir plantacijose.

## Išvaizda

Užauga iki 60 cm ilgio ir 4 kg svorio. Turi penkis pirštus ant priekinių pėdų ir tris pirštus ant užpakalinių pėdų, pirmas pirštas labai mažas. Uodega labai trumpa arba jos visai nėra, be plaukų. Daugumos rūšių nugara ruda, o pilvelis balkšvas arba šviesaus atspalvio. Pasitaiko blizgaus kailio.

## Elgsena

Daugiausia dieniniai gyvūnai, sutemus išlenda iš slėptuvių tik tankiai apgyvendintose vietovėse. Glaudžiasi pačių išsikastuose urvuose, taip pat tuščiaviduriuose medžių kamienuose ir miško tankmėje.

Patelės lytiškai subręsta 10 mėnesių amžiaus.

## Mityba

Tikrieji agučiai – žolėdžiai gyvūnai. Nėra išrankūs ieškant maisto. Ėda vaisius, riešutus, lapus, stiebus ir šaknis. Ėsdami stovi ant užpakalinių kojelių ir maistą pasilaiko priekinėmis letenėlėmis.

## Šaltiniai

Vikirūšių projekte yra informacijos, susijusios su straipsniu
Dasyprocta
# Pelė mažylė

| Micromys minutus |
| --- |
|  Pelė mažylė (*Micromys minutus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai *( Muridae)* |
| Gentis: | Pelės mažylės *( Micromys)* |
| Rūšis: | Pelė mažylė *( Micromys minutus)* |

 |
| Binomas |
| Micromys minutus Pallas, 1771 |
|  Paplitimas |

**Pelė mažylė** (*Micromys minutus*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikas.

Kūnas oranžiškai rudas, pilvas gelsvai baltas. Kūno ilgis 45-70 mm, svoris 4,5-10 g. Snukutis trumpas. Ausys nedidelės, prie klausos angos yra stambi triskiautė odos raukšlė, kuri esant reikalui, uždaro klausos kanalą. Uodega beveik tokio ilgio kaip kūnas. Uodega raumeninga, pritaikyta apsivynioti apie augalų stiebus ir plonas šakutes.

Lietuvoje dažna. Gyvena laukuose, pievose, paupiuose, kur yra tankių aukštų žolių ir krūmų. Rutulio formos gūžtą įsirengia ant augalų stiebų ir šakučių 50-100 cm aukštyje. Rudenį ir žiemą dažnai gyvena javų ir šiaudų kūgiuose.
# Akloji žarna

Žarnynas
Akloji žarna:
1. Taukinės ataugos
2. Žarnos išgaubos
3. Vidinis žarnos išgaubos vaizdas
4. Taukinė juosta
5. Pasaitinė juosta
6. Laisvoji juosta
**Akloji žarna** (lot. *cecum*) – storosios žarnos pradinė dalis.

## Žmogaus akloji žarna

Ji yra 5-8 cm ilgio aklinas maišelis, esantis ties klubinės žarnos įėjimu į storosios žarnos sieną. Dažnai akloji žarna yra dešiniojoje klubinėje duobėje. Nuo aklosios žarnos galo nusitęsia apie 10 cm ilgio ir 1 cm skersmens kirmėlinė atauga – **apendiksas** (lot. *appendix vermiformis*).

Akloji žarna prasideda aklai ir yra panaši į maišelį. Jos sienos sandara yra tokia pati kaip ir gaubtinės žarnos. Nuo aklosios žarnos galo tęsiasi 8-9 cm ilgio kirmelinė atauga, appendix vermiformis. Ji yra reikšmingas imuninės sistemos organas ir dažnų chiruginių operacijų objektas. Kirmelinės ataugos siena yra tradicinės sandaros, tačiau jos pogleivyje yra labai daug limfoidinio audinio mazgelių. Pilvaplėvė ją dengia iš visų pusių ir sudaro pasaitą, mesoappendix. Kirmelinės ataugos padėtis svyruoja, ir ta aplinkybė yra praktiškai reikšminga. Dažniausiai ji yra atsikreipusi į priekį ir laisvai įsiterpia tarp plonosios žarnos kilpų. Jeigu ji yra ilgesnė, tai gali būti nusileidusi į mažąjį dubenį arba pakilusi prie kepenų Rečiau ji būna pasislėpusi už aklosios žarnos.

Aklosios ir gaubtinės žarnų sienos sandara yra vienoda. Ją sra sudaro gleivinė, pogleivis, raumeninis ir serozinis dangalai. Gleivinė yra susiraukšlėjusi pusmėnulio formos raukšlėmis ir turi daug liaukų, kurios išklotos tauriniais egzokrinocitais ir kitomis ląstelėmis. Pogleivis yra plonas. Jame daug gleivinės nusileidusių liaukų ir mikroskopinių limfoidinio audinio mazgelių. Raumeninis dangalas yra netolygus. Jo išilginės skaidulos yra susitelkusios į tris juostas, teniae coli. Skiriama laisvoji, tenia libera, pasaitinė, tenia mesocolica, ir taukinė tenia omentalis. Akląją ir gaubtinę žarną apklojusi pilvaplėvė sudaro išorinį serozinį dangalą. Šalia laisvosios ir taukinės juostų yra riebaliniu audiniu pripildytų šio dangalo maišelių. Tai taukinės ataugos, adibocae. Išgaubtos ir taukinės ataugos sukelia storajai žarnai būdingą išvaizdą, kuri padeda atskirti nuo plonosios.

## Literatūra

* Kazys Algimantas Tamašauskas, Rimvydas Stropus, Žmogaus anatomija, KMU leidykla, 2003 metai.

 **Žmogaus organų sistemos**

Virškinimo sistema ← **Storoji žarna**

Akloji žarna -
Gaubtinė žarna -
Tiesioji žarna
# Pievinis pelėnas

| Microtus agrestis |
| --- |
|  Pievinis pelėnas |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Žiurkėniniai *( Cricetidae)* |
| Gentis: | Pilkieji pelėnai *( Microtus)* |
| Rūšis: | Pievinis pelėnas *( Microtus agrestis)* |

 |
| Binomas |
| Microtus agrestis Linnaeus, 1761 |

**Pievinis pelėnas** (*Microtus agrestis*) – vidutinio dydžio žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikas. Kūnas 80-110 mm ilgio ir 26-40 g svorio. Uodega sudaro trečdalį kūno ilgio. Kailiukas tamsiai pilkas. Nuo pilkojo pelėno skiriasi tamsesniais ir šviesesniais plaukais, didesne užpakaline pėda.

Aptinkamas visur, bet negausus. Gyvena panašiuose biotopuose kaip vandeninis pelėnas.
# Rytų Amerikos burundukas

| Tamias striatus |
| --- |
|  Rytų Amerikos burundukas (*Tamias striatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai *( Rodentia)* |
| Šeima: | Voveriniai *( Sciuridae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios voverės *( Sciurinae)* |
| Gentis: | Burundukai *( Tamias)* |
| Rūšis: | Rytų Amerikos burundukas *( Tamias striatus)* |

 |
| Binomas |
| Tamias striatus Linnaeus, 1758 |
|  Paplitimas |

**Rytų Amerikos burundukas** (*Tamias striatus*) – voverinių (*Sciuridae*) šeimos graužikas. Rūšis paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose – rytuose arealas siekia Naująją Škotiją, vakaruose – Saskačevaną, Oklahomą, pietuose – Luizianą ir šiaurės Floridą. Įveista Niufaundlande.

Tai 255–266 mm ilgio, 66–115 g sveriantis gyvūnas. Kailio spalva nuo pilkšvos iki gelsvai rudos, su būdingomis rausvomis dėmėmis ant pasturgalio. Kailio spalva ir raštas skirtingose vietovėse gyvenančių burundukų skirtingas. Pilvas baltas, per šonus eina balti ir juodi dryžiai.

Rytų Amerikos burunduko patelė per metus veda dvi vadas po 2–5 jauniklius. Šie gimę sveria vos 3 g ir žindomi 40 dienų.

Šios rūšies burundukai gyvena miškuose, upių slėniuose. Labiausiai paplitę šviesiuose lapus metančių medžių miškuose (ypač bukų-klevų medynuose), kur daug kelmų, virtuolių, upių atodangų. Gyvena urveliuose, laikosi pavieniui. Aktyvūs dieną. Žiemos metu neužminga, bet būna vangūs. Maitinasi daugiausia sėklomis, riešutais, vaisiais, taip pat ėda vabzdžius, sliekus, šliužus, kiaušinius, grybus.

Lengvai prijaukinami ir laikomi kaip naminiai gyvūnėliai.

* Ėdantis burundukas
* Su laimikiu
* Stovintis ant dviejų kojų
* Žolėje

## Šaltiniai
# Brazilinė bertoletija

| *Bertholletia excelsa* |
| --- |
|  Brazilinė bertoletija (*Bertholletia excelsa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai *( Dilleniidae)* |
| Eilė: | Erikiečiai *( Ericales)* |
| Šeima: | Šalminiai *( Lecythidaceae)* |
| Gentis: | Bertoletija *( Bertholletia)* |
| Rūšis: | Brazilinė bertoletija *( Bertholletia excelsa)* |

 |
| Binomas |
| Bertholletia excelsa Humboldt |

**Brazilinė bertoletija** (*Bertholletia excelsa*), dar vadinama *kastanija* – šalminių (*Lecythidaceae*) šeimos medis, vienintelė bertoletijų (*Bertholletia*) genties rūšis. Paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonės, Orinoko baseinuose, Gvianoje. Brazilinė bertolerija geriausiai žinoma dėl savo valgomų maistingų sėklų – **bertoletijos riešutų**.

## Aprašymas

Tai 30-45 m aukščio medis, kurio kamieno skersmuo 1-2 m. Išgyvena daugiau nei 500 metų. Lapai nesudėtiniai, 20-35 cm ilgio, 10-15 cm pločio, sausuoju laikotarpiu nukrenta. Žiedai maži, žalsvai baltos spalvos, 5-10 cm ilgio.

Vadinamieji bertoletijos riešutai – 4-5 cm ilgio sėklos, susitelkusios iki 2 kg sveriančioje dėžutėje. Vienoje dėžutėje gali būti 12–20 sėklų, turinčių kietą kevalą.

## Gavyba ir naudojimas

Nukritusios bertoletijos riešutų dėžutės surenkamos ir suskaldomos kirviu ar mačete. Išimtas sėklas sunku išlukštenti, todėl jos gali būti papildomai brinkinamos ar trumpai paverdamos, siekiant suminkštinti kevalą. Išlukštentos sėklos nuplaunamos, išdžiovinamos saulėje ir paruošiamos transportavimui ar saugojimui.

Bertoletijų riešutai dėl savo skoninių savybių ir aukšto maistingumo naudojami maistui: valgomi vieni, maišomi į salotas, dedami į košes, kepinius, ledus ir pan.

## Produkcija

Bertoletijos nėra specialiai auginamos (nors ir yra bandymų įveisti šių medžių plantacijas), todėl beveik visa riešutų produkcija yra gaunama juos surenkant iš laukinės gamtos – Amazonijos tropinių miškų. Priklausomai nuo tais metais esančių klimato sąlygų, riešutų derlius gali gerokai skirtis. Pavyzdžiui, 2007–2008 metais bertoletijų riešutų produkcija siekė 33 500 tonų, o 2017–2018 metais tris kartus mažiau – 10 700 tonų. Daugiausiai riešutų surenkančios šalys yra Bolivija, Peru ir Brazilija. Šios trys šalys yra atsakingos už praktiškai visą pasaulinę produkciją.

## Maistinė vertė

Apie 60-70 % bertoletijų riešutų masės sudaro aliejus. Riešutuose taip pat gausu seleno, magnio, tiamino, geležies.

## Etimologija

Lietuviškas pavadinimas *bertoletija* kilęs iš taksono vardo *Bertholletia*, kuris suteiktas pagal XVIII–XIX a. prancūzų chemiką Klodą Lui Bertolė.

## Galerija

* Prakirsta sėklų dėžutė. Viduje – rudą kevalą turinčios sėklos.
* Nelukštentos sėklos.
* Išlukštenti brazilinės bertoletijos riešutai.

## Šaltiniai