Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# כלי קורדופוני

פסנתר ביתי
**כלי נגינה קורדופוני** הוא מילה נרדפת לכלי המיתר בשימוש בסיווגים מסוימים של כלי הנגינה ומציינת כל כלי נגינה אשר הדרך העיקרית שבה הצליל שלו מופק היא הרעדת מיתר או קבוצת מיתרים המתוחים בין שתי נקודות. קבוצה זו זה היא אחת מארבע הקבוצות הראשיות של כלי הנגינה לפי שיטת החלוקה המקורית של הורנבוסטל-זקס.

רוב כלי המיתר המערביים מסווגים תחת קבוצה זו, כגון הכינור, הגיטרה והנבל. אולם, תחת סיווג זה נכללים גם כלים אשר במבט ראשון אינם נמנים עליו. לדוגמה – הפסנתר (אשר מסווג לעיתים גם ככלי הקשה או כלי מקלדת).

## כיצד כלים קורדופונים מפיקים צליל

הצליל מופק בכלים קורדופוניים באמצעות הרעדה של מיתר מתוח, המיתר יוצר כתוצאה מרעידתו הד המפיק צליל, הגברת הצליל נעשית בהם לרוב על ידי תיבת תהודה או פיקאפ אלקטרוני. הרעדת המיתר יכולה להתבצע במגוון דרכים. לדוגמה: פריטה (גיטרה או נבל), הקשתה (כינור או צ'לו) או הקשה (פסנתר, סנטור).
לפיכך בהתאם לדרך הפקת הרעדת המיתרים הכלים הקורודפוניים או כלי המיתר מתחלקים לשלוש קבוצות

א. כלי פריטה:

* בעזרת אצבעות – למשל, גיטרה, לאוטה
* בעזרת מפרט – למשל מנדולינה, שמיסן
* באמצעות מנגנון המבוקר בעזרת מקלדת – צ'מבלו

ב. כלי מקלדת המשתמשים בהקשה או לחיצה על מיתרים:

* בעזרת מקלונים – למשל דולצימר, צימבלום
* בעזרת לשוניות המתחככות במיתרים – קלוויקורד
* בעזרת פטישים מרופדים – פסנתר

ג. כלי קשת – כל סוגי הפידל העממיים, ויולות, משפחת הכינור

## חלוקה משנית

שיטת הורנבוסטל-זקס מחלקת את כלי הנגינה הקורדופוניים לשתי קבוצות עיקריות:

* קורדופוניים חופשיים – כלים בהם רכיב התהודה אינו מתפקד כחלק בלתי נפרד מן הכלי. כך לדוגמה הפסנתר, שאף אם נפרק את מסגרת העץ שלו, לא תיפגע היכולת לנגן בו.
* קורדופוניים מורכבים – כלים בהם רכיב התהודה הוא חלק בלתי נפרד מן הכלי ונגינה לא תתאפשר בלעדיו. כלי הקשת הם דוגמה מייצגת לקבוצה זו משום שאם נפריד מהם את תיבת התהודה, לא יישמע כל צליל, כי הוא מופק רק על ידי ההרעדה של העץ. רוב כלי הנגינה המערביים מסווגים תחת הקבוצה השנייה.

## חלוקה נוספת

לפי רכיבי הכלים קיימת עוד חלוקה די נפוצה

א. קורדופונים ללא רכיב תהודה: קשת מוזיקלית עממית
ב. קורדופונים עם רכיב תהודה:
* עם מסגרת וללא מקלדת: נבל, וינה, פסלתריום
* עם מסגרת ומקלדת: צ'מבלו, קלוויקורד, פסנתר
* עם שחיף והפקת צלילים על ידי פריטה באצבעות או מפרט: לאוטה, גיטרה, מנדולינה
* עם שחיף וקשת – מגוון רחב של כלי קשת עממיים מסוג "פידל" כמו רבאב, סראנגי, ארהו, ויולות, משפחת הכינור הקלאסי

## לקריאה נוספת

* , 2000 *The Illustrated Encyclopedia of Musical Instruments – from all eras and regions of the world*, Könemann Köln

(translation from Bulgarian)

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **כלי קורדופוני** בוויקישיתוף
* כלי קורדופוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# פילוסופיה קונטיננטלית

**פילוסופיה קונטיננטלית** היא מונח שניתן במקורו על ידי פילוסופים מהעולם דובר האנגלית, בעיקר אלו שעסקו בפילוסופיה אנליטית, כדי לתאר מגוון מסורות פילוסופיות שמקורן באירופה היבשתית (כלומר, שאינה כוללת את בריטניה). מקורן של רוב מסורות אלו הוא בגרמניה ובצרפת.
המונח כללי ומעורפל למדי, והוא כולל למעשה את רוב זרמי המחשבה הפילוסופית מהמאה ה-20 שאינם חלק מהפילוסופיה האנליטית. בין השאר, המונח כולל את זרמי המחשבה הבאים:

* פנומנולוגיה של אדמונד הוסרל ומוריס מרלו-פונטי
* אונטולוגיה פונדמנטאלית של מרטין היידגר
* ביקורת גנאלוגית של פרידריך ניטשה ומישל פוקו
* פסיכואנליזה של זיגמונד פרויד וז'אק לאקאן
* אקזיסטנציאליזם של מרטין היידגר, אלבר קאמי וז'אן-פול סארטר
* הזרמים השונים של המרקסיזם (קרל מרקס, לואי אלתוסר, אסכולת פרנקפורט, יורגן הברמאס)
* הסטרוקטורליזם של מדעי החברה שפתחו קלוד לוי-שטראוס, לואי אלתוסר, פייר בורדייה, ז'ורז' דומזיל ומישל סר
* ביטויים שונים של הגות פוסט-מודרניסטית (ז'אן-פרנסואה ליוטר, מישל פוקו, ז'אק דרידה)
* פוסט-סטרוקטורליזם (ז'יל דלז, ז'אק דרידה, מישל פוקו, עמנואל לוינס, ז'וליה קריסטבה)
* הסוציולוגיה של פייר בורדייה
* הרמנויטיקה מבית מדרשם של הנס גאורג גדמר ופול ריקר
* דקונסטרוקציה של ז'אק דרידה ובעקבותיו פול דה מאן
* סמיולוגיה וסמיוטיקה שפתחו פרדינן דה סוסיר ואחריו רולאן בארת
* ביקורת הספרות
* ביקורת תרבות
* תאוריות פמיניסטיות

המונח נמצא בשימוש בעיקר אצל פילוסופים לא-אירופאים או במחלקות ללימודים הומאניים לשם תיאור פעילות הנבדלת מהפילוסופיה האנליטית, ומההגות אשר עוסקת במדעים מדויקים, כגון מדעי-האדם, מדעי החברה, אסתטיקה, ספרות, או בתאוריות באדריכלות, קולנוע ותקשורת.

הבחנה "אנליטי/קונטיננטלי" מקורה יותר בהבדל סוציו-תרבותי בין היבשת האירופאית והארצות דוברות האנגלית, ולאו דווקא בהבדלים במסורת הפילוסופיות, שהרי פילוסופים חשובים רבים מהמסורת האנליטית היו אירופאים דוברי גרמנית (איתם ניתן למנות את לודוויג ויטגנשטיין, קרל פופר, הנס רייכנבך, קרל המפל וכן את מי שנחשב למייסד הזרם האנליטי, גוטלוב פרגה).

באופן כללי, הפילוסופים הקונטיננטליים טוענים נגד הפילוסופים האנליטיים כי הם מקבלים ומשתמשים באופן נאיבי בנקודת מבט מדעית ופורמליסטית, מבלי לחקור בצורה מספקת את הנחותיה המקדימות. הפילוסופים האנליטיים מאשימים את הפילוסופים הקונטיננטליים בעיסוק בפרשנות במקום בהבהרת בעיות פילוסופיות.

## לקריאה נוספת

* ליאת פרידמן וגלית ולנר (עורכות), **מחברות לפילוסופיה קונטיננטלית**, כתב העת של הסמינר לפילוסופיה קונטיננטלית, הוצאת רסלינג, 2016 - 2020
* רחל אבן ושי בלכר (עורכים), **מחברות לפילוסופיה קונטיננטלית, מחברת ג' - התנגדות**, הוצאת רסלינג, 2024

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **פילוסופיה קונטיננטלית** בוויקישיתוף
* פילוסופיה קונטיננטלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# יום רביעי

אלוהים בורא את גופי השמיים כדי לסמן את הזמנים.
**יוֹם רְבִיעִי** הוא היום הרביעי מצאת השבת. בחלק ממדינות אירופה וכן בתקן ISO 8601 הוא היום השלישי בשבוע (לפי קביעה ש'שבוע' מתחיל ביום העבודה הראשון). בחלק מהמדינות המוסלמיות יום רביעי הוא היום האחרון בשבוע העבודה.

## בעולם

במדינות המערב הלטיניות מקובל לזהות את יום רביעי עם האל הרומי מרקוריוס וכוכב הלכת כוכב חמה (מרקורי). בצרפתית נקרא היום mercredi, באיטלקית mercoledì, ובספרדית miércoles, כולם גלגולים של dies Mercurii הלטיני.

בשפות הגרמאניות השם נגזר משמו של האל הנורדי, אודין – שמבוטא בגרמנית 'ווטאן' (כתיב: Wodan). וכך גם בשפה האנגלית, השם 'Wednesday' נשתרש מאותו מקור נורדי שבאנגליה של טרום הנצרות Woden, ומהווה שיבוש של Woden's Day, בהולנדית Woensdag, ו-Onsdag בשוודית.

דווקא בגרמנית עצמה נקרא יום רביעי בשם Mittwoch (מילולית: אמצע השבוע). שם זה החליף את השם המקורי Wodanstag במאה העשירית לספירה. "אמצע השבוע" הוא שמו של יום רביעי גם בפינית (Keskiviikko), באיסלנדית וביידיש (מיטוואָך).

שמו של היום ברוסית הוא סְרֶדָה (במקור: Среда), שמשמעותו "אמצע", וכך גם בשפות סלאביות אחרות, כגון צ'כית (středa).

בבסקית הוא נקרא אַשְׂטֶאַסְקֶנַה (asteazkena: סוף השבוע).

בהינדית השם הוא Budhvar, ונגזר מ-Budh, שמו ההודי של כוכב לכת חמה.

בארצות המזרח הקרוב השם הוא "היום הרביעי". כך בערבית يوم الأربعاء (יַוּם אלארבִּעאא), בעברית, ביוונית (Τετάρτη, "טֶטַארְטִי") ובשפות אחרות. בפורטוגזית Quarta-feira משמעותו "יום-החג הרביעי": ימי השבוע נקראים על שם שבעת ימי הפסחא

**בדתות**

### ביהדות

שמו של היום מופיע לראשונה בסיפור בריאת העולם בתנ"ך (ספר בראשית, פרק א', פסוקים י"ד–י"ט) כיום שבו נבראו השמש והירח:

>
> וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים, יְהִי מְאֹרֹת בִּרְקִיעַ הַשָּׁמַיִם, לְהַבְדִּיל, בֵּין הַיּוֹם וּבֵין הַלָּיְלָה; וְהָיוּ לְאֹתֹת וּלְמוֹעֲדִים, וּלְיָמִים וְשָׁנִים. וְהָיוּ לִמְאוֹרֹת בִּרְקִיעַ הַשָּׁמַיִם, לְהָאִיר עַל-הָאָרֶץ; וַיְהִי-כֵן. וַיַּעַשׂ אֱלֹהִים, אֶת-שְׁנֵי הַמְּאֹרֹת הַגְּדֹלִים: אֶת-הַמָּאוֹר הַגָּדֹל, לְמֶמְשֶׁלֶת הַיּוֹם, וְאֶת-הַמָּאוֹר הַקָּטֹן לְמֶמְשֶׁלֶת הַלַּיְלָה, וְאֵת הַכּוֹכָבִים. וַיִּתֵּן אֹתָם אֱלֹהִים, בִּרְקִיעַ הַשָּׁמָיִם, לְהָאִיר, עַל-הָאָרֶץ. וְלִמְשֹׁל, בַּיּוֹם וּבַלַּיְלָה, וּלְהַבְדִּיל, בֵּין הָאוֹר וּבֵין הַחֹשֶׁךְ; וַיַּרְא אֱלֹהִים, כִּי-טוֹב. וַיְהִי-עֶרֶב וַיְהִי-בֹקֶר, יוֹם רְבִיעִי.
>
>
>
> — ספר בראשית, פרק א', פסוקים י"ד–י"ט.
>

מסיבה זו תחילת שנה חדשה וארבע התקופות בלוח השנה במגילות קומראן היא תמיד ביום רביעי.

יום רביעי מוזכר גם במשנה, מסכת כתובות, פרק א', משנה א' המחייבת לקיים טקסי נישואים ביום הרביעי, כאשר האישה היא בגדר בתולה. דין זה אינו נוהג בימינו. באסטרולוגיה (ובמקומות שונים בתנ"ך) השמש משולה לחתן ולאב, והירח לכלה ולדמות האם.

בכמה עניינים הלכתיים ימי השבוע החל מיום רביעי משתייכים לשבת הבאה.

### בתרבויות אחרות

הנוצרים הקווייקרים מכנים את יום רביעי Fourth Day, בכדי להימנע משימוש במקור הפגאני של השם.

## ראו גם

* יום רביעי השחור – מספר תאריכים שכונו כך

## קישורים חיצוניים

* יום רביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# אמריקאים

אמריקאים
Americans|  |
|      ארצות הברית     מעל מיליון     מעל מאה אלף     מעל עשרת אלפים     מעל אלף |
|
ריכוזי אוכלוסייה עיקריים |
| ארצות הברית ארצות הברית כ-335.3 מיליון‏ מקסיקו מקסיקו 738,100–1,000,000 קנדה קנדה 316,350–1,000,000 הודו הודו 2,694–700,000 הפיליפינים הפיליפינים 220,000–600,000 ברזיל ברזיל 260,000 צרפת צרפת 200,000 ישראל ישראל 200,000 |
|
שפות |
|
אנגלית אמריקאית (לא שפה רשמית), ספרדית |
|
דת |
|
נצרות (פרוטסטנטיות, קתוליות וזרמים אחרים), דתות אחרות כיהדות ואסלאם כמו גם חסרי דת |
|
קבוצות אתניות קשורות |
|
אפרו-אמריקאים, אמריקאים ממוצא היספני ולטיני, אמריקאים ממוצא סיני, עמים ילידים בארצות הברית, אירים אמריקאים, אמריקאים יהודים, אמריקאים ישראלים, מוסלמים אמריקאים |

**אמריקאים** או **אמריקנים** (באנגלית: **Americans**) הם האזרחים ובני הלאום של ארצות הברית. אף על פי שאזרחים ובני לאום (Nationals) מהווים את מרבית האוכלוסייה בארצות הברית, ישנם בעלי אזרחות כפולה, לא-אמריקאים המתגוררים כדרך קבע בארצות הברית, ותושבים קבועים המשתייכים ללאום האמריקאי. ארצות הברית היא בית לעם ממוצאים אתניים וגזעים שונים ומגוונים, וכתוצאה מכך התרבות ומערכת המשפט בארצות הברית אינם משייכים לאום לאתניות או לגזע, אלא לאזרחות ולשבועת אמונים אל המדינה האמריקאית.

רוב האמריקאים ואבותיהם היגרו לארצות הברית, או שהם צאצאים לאנשים שנעקרו ממולדותיהם והובאו לאמריקה כעבדים בחמש המאות האחרונות. זאת למעט אוכלוסיית העמים הילידים בארצות הברית לרבות אלה בהוואי ובאלסקה, ותושבי פוארטו ריקו, גואם והפיליפינים, שהפכו לאמריקאים במסגרת התרחבות המדינה במאה ה-19. בנוסף ארצות הברית התרחבה לסמואה האמריקאית, איי הבתולה של ארצות הברית ואיי מריאנה הצפוניים במהלך המאה העשרים.

אף על פי ההרכב הרב-אתני שלה, ניתן להתייחס לתרבות המשותפת של רוב האמריקאים כתרבות מיינסטרים אמריקאית, דהיינו ציוויליזציה מערבית השואבת את עיקר ערכיה מהמסורות של המתיישבים הראשוניים בארצות הברית מצפון וממערב אירופה. התרבות האמריקאית מושפעת בנוסף מתרבות האפרו-אמריקאים. ההתרחבות אל מערב ארצות הברית שילבה בעם האמריקאי את בני הקייג'ון ואת העמים הילידים בלואיזיאנה לצד ההיספנים בדרום המערב, מה שיצר קשר הדוק עם התרבות המקסיקנית. הגירה בקנה מידה גדול בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 מדרום וממזרח אירופה הביאה למספר אלמנטים חדשים בתרבות האמריקאית. גם גלי הגירה מאסיה, אפריקה ואמריקה הלטינית השפיעו על האמריקאים כעם. כור היתוך תרבותי, או לחלופין "גישת קערת הסלט", מתאר את האופן בו דורות של אמריקאים החליפו והטמיעו אלה באלה מאפיינים תרבותיים מובהקים.

בנוסף לארצות הברית, ניתן למצוא אמריקאים ואנשים ממוצא אמריקאי באופן בין-לאומי. ההערכה היא כי כשבעה מיליון אמריקאים גרים מחוץ לגבולות ארצות הברית ומהווים את "הפזורה האמריקאית".

## ראו גם

* המטבח האמריקאי
* תרבות ארצות הברית
* היסטוריה של ארצות הברית

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים
# רומאני (שפה)

רומאני
|
מדינות |
אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קולומביה, יוון, מקדוניה, סרביה, קוסובו, סלובניה, הונגריה, גרמניה, סלובקיה, רומניה, רוסיה, איטליה, שוודיה, פינלנד, פולין |
|
אזורים |
צוענים  |
|
דוברים |
5,500,000 (הערכה משנת 2016) |
|
כתב |
אין שיטת כתב אחידה, אומנם השימוש העיקרי הוא באלפבית לטיני ובאלפבית קירילי |
|
משפחה |
הודו-אירופית
הודו-איראנית
הודו-ארית
**רומאני** |
|
לאום | **שפת מיעוט מוכרת** אוסטריה אוסטריה אלבניה אלבניה בולגריה בולגריה גרמניה גרמניה הולנד הולנד הונגריה הונגריה נורווגיה נורווגיה פינלנד פינלנד צ'כיה צ'כיה קולומביה קולומביה קוסובו קוסובו שוודיה שוודיה |
|
קוד שפה |
rmy  |
|
קוד ISO 639-2 | rom  |
|
קוד ISO 639-3 | rom  |
|
ראו גם | **שפה • כתב • רשימת שפות** |
|   |

**רומאני** (**Romani chib**), או **צוענית**, היא שפתם של חלק מהצוענים (בני-רומה), והיא למעשה גם שם כולל לשפות המדוברות על ידי הצוענים השייכות לענף ההודו-ארי של קבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות.

השפה אינה-מוכרת כשפה רשמית באף מדינה, אם כי היא מוכרת כשפת מיעוט באופן רשמי ב-11 מדינות אירופאיות, שמונה מהן חברות האיחוד האירופי, ובמדינה אחת באמריקה הדרומית.

לשפה מספר רב של ניבים באזורים שונים באירופה, וישנם אף מספר שפות קריאוליות שהתפתחו ממנה ומשפות אירופיות שונות. גאורגה סאראו פיתח שיטה לסטנדרטיזציה של השפה.

## ראו גם

* בני רומה
* הצוענים בישראל

## קישורים חיצוניים

* רומאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רומאני - לשון הצוענים - מסע אחר, באתר מסע אחר, ‏24 ביולי 2006

 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# דרום-מזרח אירופה

**דרום-מזרח אירופה** (באנגלית: **Southeast Europe**; בראשי תיבות: **SEE**) הוא אזור גאוגרפי באירופה, המורכב בעיקר מהבלקן. מדינות ושטחים ריבוניים הכלולים באזור הם אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, קוסובו, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה וטורקיה. לפעמים נכללות גם מולדובה ואוקראינה בדרום-מזרח אירופה, אך לרוב הן נכללות במזרח אירופה וכן סלובניה, שלעיתים נכללת במרכז אירופה.

העיר הגדולה ביותר באזור היא איסטנבול, ואחריה בוקרשט, סופיה, בלגרד ואתונה.

יש הגדרות חופפות וסותרות של האזור, בשל שיקולים פוליטיים, כלכליים, היסטוריים, תרבותיים וגאוגרפיים.

בתחילת מלחמת העולם השנייה, התגוררו בדרום-מזרח אירופה מעל מיליון יהודים.

## הגדרה

השימוש הידוע הראשון במונח "דרום-מזרח אירופה" היה על ידי החוקר האוסטרי יוהאן גיאורג פון האן (1811–1869) כמונח רחב יותר מהבלקן המסורתי, מושג המבוסס על גבולות חצי האי הבלקן. המדינות בהן תוארו ככולם באזור הבלקן הן אלבניה, קוסובו, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית.

מדינות המתוארות גאוגרפית, לפחות חלקית, באזור, הן:

* אלבניה אלבניה
* בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
* בולגריה בולגריה
* קרואטיה קרואטיה
* יוון יוון
* קוסובו קוסובו
* מולדובה מולדובה
* מונטנגרו מונטנגרו
* מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
* רומניה רומניה
* סרביה סרביה
* סלובניה סלובניה
* טורקיה טורקיה (תראקיה המזרחית)

אזורי אירופה, על פי ספר העובדות העולמי של ה-CIA. דרום-מזרח אירופה מסומן בחום
### ספר העובדות העולמי

על פי ספר העובדות העולמי של ה-CIA, המדינות הבאות נכללות בדרום-מזרח אירופה:

* אלבניה
* בוסניה והרצגובינה
* בולגריה
* קרואטיה
* קוסובו
* מונטנגרו
* מקדוניה הצפונית
* רומניה
* סרביה
* טורקיה (תראקיה המזרחית)

על פי ספר זה, יוון נמצאת בדרום אירופה, סלובניה במרכז אירופה ומולדובה במזרח אירופה.

## שיתופי פעולה והסכמים

הסכם היציבות בדרום-מזרח אירופה (SPSEE) כלל את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, קוסובו, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה וסרביה כשותפות חברות. תהליך שיתוף הפעולה בדרום-מזרח אירופה (SEECP) כולל את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, קוסובו, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה, סלובניה וטורקיה כשותפות חברות. היוזמה השיתופית בדרום-מזרח אירופה (SECI) כוללת את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מולדובה, מונטנגרו, מקדוניה הצפונית, רומניה, סרביה, סלובניה וטורקיה כשותפות חברות.

התוכנית לשיתוף פעולה בין-לאומי של דרום-מזרח אירופה, הממומנת על ידי האיחוד האירופי, כוללת את אלבניה, אוסטריה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, יוון, הונגריה, מקדוניה הצפונית, מונטנגרו, מולדובה, רומניה, סרביה, סלובקיה, סלובניה וחלקים מאיטליה ומאוקראינה כחלק מאזור התוכנית.

מחקרים של הבנק העולמי מתייחסים לאלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מולדובה, מקדוניה הצפונית, רומניה וסרביה כשמונה המדינות בדרום-מזרח אירופה (SEE8). פרסום משנת 2006 של ארגון הבריאות העולמי (WHO) ובנק הפיתוח של מועצת אירופה (CEB) מונה את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, בולגריה, קרואטיה, מקדוניה הצפונית, מולדובה, רומניה וסרביה ומונטנגרו כמדינות דרום-מזרח אירופה.

המשרד האזורי של נציבות האו"ם לפליטים בדרום-מזרח אירופה מפרט כיום את אלבניה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית ומונטנגרו כחלק מדרום-מזרח אירופה.

## ראו גם

* צפון-מערב אירופה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **דרום-מזרח אירופה** בוויקישיתוף
## הערות שוליים