Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# ז'אן גנג

ז'אן גנג|  |
|
לידה |
544 לפנה"ס |
|
השקפה דתית |
קונפוציאניזם  |

**זָ'אן גֶנְג** (בסינית מסורתית: 冉耕, בסינית מפושטת: 冉耕, בפין-יין: Rǎn Gēng. 544 לפנה"ס-?), הידוע גם בכינוי הכבוד שלו בָּוֹ נְיוֹ (סינית: 伯牛, פין-יין: Bo Niu, ווייד-ג'יילס: Po-niu) או זָ'אן נְיוֹ (冉牛), היה אחד התלמידים הבולטים של קונפוציוס. קונפוציוס החשיב אותו במקום השלישי מבין תלמידיו, לאחר יֵן חְווֵי ומִין סוּן, בתחום של מוסריות. גם מנציוס מספר כי בתקופת המדינות הלוחמות שגורים היו המשפטים "זָ'אן נְיוֹ, מִין דְזְה ויֵן יְוֵּ'אן, דבריהם טובים והתנהלותם מוסרית" ו"דְזְה גונְג, דְזְה יוּאוּ ודְזְה גָ'אנְג היו בעלי דמות קדוש. "זָ'אן נְיוֹ, מִין דְזְה ויֵן יְוֵּ'אן היו בעלי דמות, אך הגיעו לתמצית", אשר מצביעים על ההכרה העממית בהישגיו המוסריים.

## חייו

זָ'אן גֶנְג היה יליד מדינת לוּ, והיה צעיר רק בשבע שנים מקונפוציוס. הוא הגיע מאותו שבט ממנו הגיעו זָ'אן יוּנְג וזָ'אן צְ'יוֹ, שני תלמידים בולטים אחרים של קונפוציוס. ייתכן שהיה צאצא של מה שהיה דורות רבים לפניו משפחה אצילה או מדינה עתיקה ובעלת מוניטין, אולם בתקופתו משפחתו כבר לא נהנתה מתהילת העבר ונחשבה משפחה של מלומדים.

כאשר שירת קונפוציוס כשר המשפטים של לוּ, נעשה זָ'אן גֶנְג למושל ג'ונְגְדוּ . בשלב מסוים הוא לקה במחלה קשה, כנראה צרעת, וקונפוציוס התאבל על מותו המוקדם בכאב רב. במאמרות מסופר כי עם מחלתו הלך קונפוציוס לבקר בביתו, אולם
זָ'אן גֶנְג כבר לא יכל לקבל אורחים. לפיכך הכניס קונפוציוס את ידו מן החלון, החזיק בידו של זָ'אן גֶנְג וקונן: "איבדתי אותו, כזה הוא הגורל! איש כזה, וקיבל כזו מחלה! איש כזה, וקיבל כזו מחלה!".

הידע על זָ'אן גֶנְג מועט, וישנם רק מקורות היסטוריים ספורים אודותיו.

## צדיק ורע לו

מותם הקשה של שניים מתוך ארבעת המופתים המוסריים מבין תלמידיו של קונפוציוס, זָ'אן גֶנְג ויֵן חְווֵי, לא רק העציב את קונפוציוס, אלא אף העלה בקרב דורות של קונפוציאניים את השאלה האם אכן אין בכוחה של שלמות מוסרית לקנות לאדם גורל טוב יותר, ואיים לערער את חשיבותה של ההתנהלות המוסרית לה מטיף הקונפוציאניזם. אולם חכמי הקונפוציאניזם מצאו פתרון לדבר בשאיפה הקונפוציאנית לזכות למוניטין טוב ולבנות חברה מתוקנת המשתפרת לאורך הדורות: הקונפוציאניזם למעשה אינו מייחס ערך להארכת חיי האינדיבידואל. ולפיכך גורלם של זָ'אן גֶנְג ויֵן חְווֵי אמנם העציב את מכריהם המיידיים (וביניהם קונפוציוס עצמו), אולם מבחינת התפיסה הקונפוציאנית גורלם האיר להם פנים בכך שזכרם והמוניטין שלהם רק התחזקו עם השנים, וגם לאחר אלפי שנים הם זוכים לכבוד, להערצה ולקיום מורשתם הרעיונית.

## פולחן

במקדשי קונפוציוס, לוח רוחו של זָ'אן גֶנְג נמצא רביעי מבין תריסר החכמים, במערב.

## תוארי כבוד

במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לזָ'אן צְ'יוֹ את תואר האצולה "מרקיז יוּ'ן" (鄆侯). במהלך שושלת סונג הוסיף לו הקיסר גֶ'נְדְזונְג את התואר דוכס דונְגְפִּינְג (東平公) והקיסר דוּדְזונְג את התואר דוכס יוּ'ן (鄆公). בתקופת שושלת מינג תיקן הקיסר שְׁדְזונְג את כינויו ל"המכובד הקדום החכם זָ'אן".

צאצאים של זָ'אן גֶנְג החזיקו בתואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì).

## מקורות

* Confucius (1997). *The Analects of Confucius*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-506157-4.
* Han, Zhaoqi (2010). "Biographies of Disciples of Confucius". *Shiji* (史记) (בסינית). Beijing: Zhonghua Book Company. ISBN 978-7-101-07272-3.
* Legge, James (2009). *The Confucian Analects, the Great Learning & the Doctrine of the Mean*. Cosimo. ISBN 978-1-60520-644-8.

## הערות שוליים
# סה-מה יי

סה-מה יי
司馬懿| דיוקן של סְה-מָה יִי מתוך רומן שלוש הממלכות, מהדורת שושלת צ'ינג. |
| דיוקן של סְה-מָה יִי מתוך רומן שלוש הממלכות, מהדורת שושלת צ'ינג |
|
לידה |
179 װֶן, חֶנֶה, שושלת הַאן המזרחית  |
|
פטירה |
251 (בגיל 72 בערך) לְווֹיַאנְג, ממלכת צָאו-ווֶי  |
|
מקום קבורה | הרפובליקה העממית של סין מֶנְגגִּ'ין, חֶנָאן, הרפובליקה העממית של סין |
|
מדינה |
קאו וויי, שושלת גי'ן המערבית  |
|
בנות זוג | Zhang Chunhua * Miss Bai
* Fu
 |
|
ילדים | Sima Lun, Sima Rong, Sima Jun, Sima Liang, Princess Nanyang, Sima Gan, Sima Jing, Sima Zhou, Sima Shi, Sima Zhao, Princess Gaoliu  |
|   |

**סְה-מָה יִי** (במנדרינית: 司馬懿;‏ 179 – 7 בספטמבר 251) ידוע גם כ**ז'ונג-דה** היה מצביא, מדינאי, ועוצר הכס של ממלכת צָאו-ווֶי בתקופת שלוש הממלכות של סין.

## ביוגרפיה

הוא התחיל את הקריירה הפוליטית שלו בשנת 208 תחת צאו צאו, ועלה במהירות בדרגות וצבר יוקרה רבה לאורך עשרות שנים. הוא ידוע בעיקר בזכות הגנה על ממלכת צָאו-ווֶיי מפני משלחות הצפון של ג'וּגֶה לְיָאנְג בין השנים 231–234.

בשנת 239 הוא נבחר לעוצר הכס של הקיסר צאו פאנג, יחד עם יורש עצר נוסף, צאו שואנג. צאו שואנג ניסה למזער את כוחו של סְה-מָה יִי ויחסיהם התדרדרו במהרה. בשנת 249, לאחר שתכנן וגייס תמיכה בקפידה, הוא הדיח את צאו שואנג מהשלטון בהפיכה והוציא אותו ואת משפחתו להורג.

לאחר אירוע זה, היה סְה-מָה יִי השליט דה פקטו של ממלכת צָאו-ווֶיי. במשך שאר ההיסטוריה של ווֶיי, שלטה משפחת סְה-מָה במדינה, וסללה את הדרך להקמת שושלת ג'ין, שבסופו של דבר הוקמה על ידי נכדו, סה-מה יו'אן, קיסר סין.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סה-מה יי** בוויקישיתוף
# מוג'יבאקי

מאמר מוויקיפדיה היפנית המקודד ב-UTF-8 עבור *Mojibake* מוצג כאילו פורש כ-Windows-1252
 המאמר בוויקיפדיה הרוסית המקודד ב-UTF-8 על הכנסייה הסלאבית מוצג כאילו הוא מתפרש כ-KOI8-R
**מוג'יבאקי** (ביפנית: **文字化け**, "היפוך תווים") הוא טקסט משובש – ג'יבריש – שהוא תוצאה של פענוח טקסט באמצעות קידוד תו לא מכוון. התוצאה היא החלפה מערכתית של סמלים בסמלים שאינם קשורים לחלוטין, לרוב ממערכת כתיבה שונה. זו בעיה יותר שכיחה במערכות יותר ישנות, במיוחד בתצוגת תווים לא-לטיניים משפות לא אירופיות, כמו עברית.

תצוגה זו עשויה לכלול את תו ההחלפה הגנרי ("�") במקומות שבהם הייצוג הבינארי נחשב לא חוקי. החלפה יכולה לכלול גם מספר סמלים עוקבים, כפי שמוצגים בקידוד אחד, כאשר אותו קוד בינארי מהווה סמל אחד בקידוד השני. הסיבה לכך היא קידוד שונה באורך קבוע (כמו בקידוד 16 סיביות אסיה לעומת קידודים של 8 סיביות אירופיים), או שימוש בקידוד באורך משתנה (בעיקר UTF-8 ו-UTF-16).

## גורמים

מוג'יבאקי נראה לעיתים קרובות עם נתוני טקסט שתויגו בקידוד שגוי; ייתכן שהוא אפילו לא מתויג בכלל, אלא מועבר בין מחשבים עם קידודי ברירת מחדל שונים. מקור עיקרי לבעיות הם פרוטוקולי תקשורת המסתמכים על הגדרות בכל מחשב במקום לשלוח או לאחסן מטא נתונים יחד עם הנתונים.

האלפביתים של השפות הצפון גרמניות, קטלאנית, רומנית, פינית, צרפתית, גרמנית, איטלקית, פורטוגזית וספרדית הם כולם הרחבות של האלפבית הלטיני. התווים הנוספים הם בדרך כלל אלה שהופכים פגומים, מה שהופך את הטקסטים לבלתי קריאים במקצת עם מוג'יבאקי.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מוג'יבאקי** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# נעל עץ

נעלי עץ מהולנד
**נעלי עץ** או **קבקבים** (בהולנדית: **Klomp**, או **Klompen** עבור צמד נעליים) הן נעליים, העשויות מעץ.

נעלי עץ הן אחד מסימני ההיכר של ההולנדים, וניתן עדיין לראותן בשימוש יומיומי באזורים הכפריים ובאזורים המיועדים לתיירות. הולנדי עירוני ממוצע לא ינעל את קבקבי העץ ביומיום, אלא רק באירוע מיוחד או אירוע מסורתי.

שלושה ייעודים לקבקבים:

* מונעים הירטבות כפות הרגליים במהלך עבודת החקלאי ההולנדי מאחר שהאדמה בוצית ורטובה, והחקלאי בא במגע עם הקרקע הרטובה. הקבקבים עשויים מעץ צפצפה מיוחד שאינו חדיר למים.
* מונעים דריכה לא נעימה של הפרה על כף הרגל של החקלאי המטפל בה או חולב אותה.
* יש מן ההולנדים המקומיים אשר טוענים כי נעלי העץ, על פי מסורת הולנדית בת מאות שנים, נועדו כדי להרעיש ולהפר את הדממה ששררה באזור באמצעות הליכה בקבקבים. כמו כן, ישנם ריקודים הולנדים מסורתיים אשר בהם נהוג היה לרקוע בקבקבים עם קצב המנגינה והריקוד.

שתי שיטות להכנת הקבקבים:

* הישנה: מעצבים צורת נעל חיצונית מגזרי עץ שנחתכים בגיליוטינה ידנית. את החלק הפנימי (חור) מפסלים במפסלת ביד. כך ניתן להכין בממוצע 4–6 זוגות ליום עבודה (שעתיים לזוג). לאחר מכן צובעים ומקשטים.
* המודרנית: עיצוב וחיתוך החלק החיצוני מגזרי עץ בגיליוטינה והקצעה במקצוע. משרים במים לריכוך במשך 4 שעות. אחר כך משתמשים במכונה לעיבוד חיצוני בשיטת השכפול על ידי שבלונה (בדומה לתהליך שכפול של מפתחות). העיצוב הפנימי הוא על ידי כרסום במפסלות מסתובבות במהירות גבוהה ואחר כך צביעה וקישוט. כך ניתן להכין עד כ-100 זוגות ביום. מכונות ממוחשבות מסוגלות להכין עד 4,000 זוגות ליום.

## היסטוריה

נעלי עץ ננעלו בחלקים ניכרים של אירופה בזמנים קדומים ובעיקר מאז ימי הביניים, קשה לתארך במדויק כי עץ נוטה להרקב עם הזמן. נעלי העץ העתיקות ביותר שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות בסכר החדש (Nieuwendijk) באמסטרדם הן בערך מ-1230. ברחבי אירופה ואסיה נעלו מיני סוליות עץ עם רצועות רכות יותר, הרומאים נעלו גם הם סנדלים עם רצועות עור ובד. מהסנדל בעל סוליית העץ התפתחה נעל שלמה. נעל העץ נפוצה עוד יותר במאה ה-15 כשמצאו שאפשר ליצרה מפיסת עץ אחת, מה שהפך אותה ליציבה וחזקה. מאז אפשר למצוא סימנים שהיא הייתה נפוצה מהאוקיינוס האטלאנטי עד הים הצפוני מספרד ועד סקנדינביה. עד המאה ה-19 נעשו ביד, ועם המיכון התחילו ליצרם במכונות. פעם היא הייתה עם חוד בחלקה הקדמי, אך עם הזמן התעגל החלק הקדמי, אפשר להשיגה בכל המידות ויצרן הנעליים ידע לשייפה שתחזיק את הרגל היטב. בחורף נהגו להוסיף אניצי צמר או קש כדי לבודד את הרגל מקור. בתקופות שונות נהגו בהולנד לתת לזוג בחתונה שני זוגות נעלי עץ מעוטרות באותן הדוגמאות, כדי לברך את הנישואים. בשנות ה-50 ירד הביקוש לנעליים במידה ניכרת.

בהולנד יש שירי ילדים על נעלי העץ, והן מופיעות בכמה ציורים של אמנים הולנדים.

## גלריה

* נעלי עץ מצפצפה לשימוש יומיומי
* חנות לקבקבי עץ, זאנסה סכאנס, הולנד
* נעלי עץ עתיקות מעוטרות
* קבקבי עץ בעיצובים מיוחדים

## קישורים חיצוניים

* **נעל עץ**, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
* למה ומי מייצרים נעלי עץ הולנדיות?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה

## הערות שוליים
# קבורה בחיים

ציור של אנטואן וירץ' בו נראה אדם נקבר בחיים
**קבורה בחיים** (או **קבורה צ'צ'נית**) היא שיטת רצח ודרך להוצאה להורג. הנקבר צפוי למות מחנק (שאיפת עפר או לחץ משניק על בית החזה), או במקרים אחרים - מרעב, מצמא או מאובדן חום גוף באקלים קר או מחום יתר בתוך האדמה.

קבורה בחיים הייתה עונשן של הבתולות הווסטליות אשר הפרו את נדר ההתנזרות. במצרים העתיקה ובסין קברו יחד עם המלך את משרתיו, כדי שיוכלו לשרת אותו גם בעולם הבא.

הערבים בתקופה הקדם אסלאמית נהגו לקבור את בנותיהן בעודן חיות (וואד אל-בנאת), כשאלו היוו מעמסה כלכלית גדולה מידי.

במהלך מלחמת העולם השנייה נהגו הנאצים לקבור חיים עשרות ומאות גברים, נשים וטף, בהם יהודים. השיטה שימשה כאמצעי זול לרצח המוני, ואף כשעשוע עבור החיילים והיא התבצעה בדרך כלל בכפרים נידחים.

לעיתים קבורה בחיים היא תוצאה של טעות - הכרזה על אדם כמת בעוד הוא חי ומחוסר הכרה. במהלך המאה ה-18 חייבו מדינות מסוימות באירופה המתנת מספר ימים בטרם הבאתו של אדם מת לקבורה, כדי לוודא את מותו ולהבטיח שלא ייקבר חי. כמו כן, בחלק מהמדינות הותקנו פעמונים בבתי הקברות, וחוט היה נקשר אל ענבל הפעמון, ומגיע עד לידו של המת, והיה מוצב שומר לילה על מנת שבמקרה שהפעמון יצלצל, יזעיק השומר את אנשי העיר והם יחלצו את הנקבר. מכאן מגיעים הביטויים האנגליים saved by the bell ו- graveyard shift, שכן אם אדם אמנם היה נקבר חי אזי הציפייה הייתה שהוא יזיז את ידו ויגרום לפעמון לצלצל ולהציל את חייו. שנית, אותו אדם שהיה אמור להישאר ליד הקבר ולשמוע את הפעמון במקרה הצורך, עשה זאת לרוב במשך הלילה ולכן כיום משמרת לילה מכונה בסלנג באנגלית graveyard shift.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **קבורה בחיים** בוויקישיתוף
# דה יורה

**דֵּה יוּרֶה** (מלטינית: **de jure**; בעברית: **לַהֲלָכָה**) הוא ביטוי בלטינית שמשמעו "לפי החוק", **לעומת דה פקטו**, שמשמעו "למעשה" או "בפועל".

הביטויים "דה יורה" ו"דה פקטו" משמשים כדי לציין את המצבים "בעקרון" ו"בפועל", בהתאמה, כשמתארים מצבים פוליטיים. בתקינה למשל, יכול תקן להתקיים "דה יורה" אבל לא "דה פקטו", ולהפך. למשל, בארצות הברית אין לשפה מעמד רשמי כשפת המדינה ("דה יורה"), אך השפה הרשמית "דה פקטו" היא אנגלית. כמו כן, התקן למדידת מרחקי דרך בארצות הברית הוא קילומטר (שכן ארצות הברית היא צד באמנה הבין-לאומית למידות, *Convention du Mètre*), אך התקן "דה פקטו" למדידת מרחקי דרך הוא מיל.

## דוגמאות

ניתן למצוא מספר רב של משפטים סותרים (דה יורה) אך אף אחד מהם אינו בתוקף (דה פקטו). דוגמה לכך היא מצרים, אשר לפי החוק העות'מאני הייתה פרובינציה של האימפריה העות'מאנית אך דה פקטו הייתה חלק מהאימפריה הבריטית.

דוגמה נוספת היא לואי השבעה עשר, מלך צרפת, אשר שלט בצרפת דה יורה בלבד. כתוצאה מהמהפכה הצרפתית, הוא היה כלוא בזמן שהיה תורו למלוך, ועל כן לא שלט בצרפת דה פקטו (בפועל).

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# ארכוף

ארכוף משתלשל מאוכף מערבי
ה**ארכוף** אפשר שימוש ברומח בצורה יעילה יותר, תוך ניצול התנופה של הסתערות הסוס להגברת עוצמת המכה
ארכוף מהמאה ה-10, שנמצא באנגליה
התקן ארכוף הנמצא בכפר באנגליה
התקן ארכובה מהתקופה הרומית, שנמצא בשווייץ. השימוש של התקן זה עדיין אינו ידוע
**אַרְכּוֹף** או **משוורת** הוא התקן בצורה טבעתית הקשור בצידי האוכף אליו מכניס הרוכב את רגלו. הארכוף מסייע לרוכב לטפס על הסוס וחשוב מכך מחזק את יכולתו להישאר ישוב באוכף ולשלוט בהתנהגותו של הסוס.

## ההיסטוריה של הארכוף

### המצאת הארכוף

המצאת הארכוף הגיעה מאוחר יחסית בהיסטוריה, בהתחשב בכך שהסוס בוית בסביבות שנת 4500 לפנה"ס, ושכבר צבא אשור בשנת 700 לפנה"ס השתמש בהמצאה דמוית אוכף.

התיעוד הראשוני להמצאה דמוית-ארכוף, ניתן לראות בהודו במאה השנייה לפנה"ס, שם רכבו על אוכפים רכים שהיו עשויים למעשה מפיסות בד ועור, כך שהארכוף לא היה אלא טבעת גדולה שהשתלשלה מה"אוכף".

המצאת אוכף העץ הקשיח פתחה את הדרך להמצאת ארכוף אמיתי, וארכוף שכזה נמצא במערת קבורה המשויכת לשושלת ג'ין הסינית, ומתאורכת למאה השלישית לספירה.

בספר שופטים (פרק טו פסוק ח) מבואר על שמשון הגיבור שהכה בפלשתים, כמו שנאמר: "וַיַּ֨ךְ אוֹתָ֥ם שׁ֛וֹק עַל־יָרֵ֖ךְ מַכָּ֣ה גְדוֹלָ֑ה, וַיֵּ֣רֶד וַיֵּ֔שֶׁב בִּסְעִ֖יף סֶ֥לַע עֵיטָֽם". ותרגם התרגום יונתן: "וּמְחָא יָתְהוֹן פָּרָשִׁין עִם רִגְלָאִין מְחָא סַגִיאָה, וּנְחַת וִיתֵיב בִּשְׁקֵיף כֵּיף עֵיטָם". ולמדים אנו מדבריו, שמה שאמר כותב הספר, ששמשון הכה "שוק על ירך", הכוונה שהכה את רוכבי הסוסים שבפלשתים, הם הפרשים. רש"י מבהיר, שמכיוון שכותב הספר הזכיר "שוק" וגם "ירך", הוצרך לבאר התרגום, שאותם רוכבי הפרשים השתמשו באחת מרגליהם בארכוף באופן שחלק השוק שברגל נמצא בארכוף, והרגל השנייה נתמכת על ידי הירך בלבד. והרי מבואר שבזמנו של תרגום יונתן היו משתמשים בתמיכה לשוק הרגל. התרגום מתוארך על פני טווח ניכר של זמנים, מימי החשמונאים ועד למאה השביעית לספירה.

### כניסת הארכוף לאירופה

## ההשפעה של המצאת הארכוף על ההיסטוריה של הלחימה

### הארכוף וטקטיקת ההלם של הפרש המשוריין

### התזה של לין וייט

### התנגדות לתזה של וייט

## שימושים אחרים של המונח ארכוף

### ארכוף באנטומיה

השם ארכוף ניתן גם לאחת משלוש עצמות קטנות באוזן התיכונה (סדן, פטיש, ארכוף), המעבירות את הקול מהאוזן החיצונית אל האוזן הפנימית. עצם הארכוף מופרקת עם הסדן ומחוברת אל קרום החלון הסגלגל - הפתח בין האוזן התיכונה והפנימית.

### ארכוף במשמעות של כלי עינויים

המילה ארכוף משמשת בעברית גם לתיאור כלי עינויים המשמש להידוק רגלי האסיר ולעיתים אף ידיו (בצרפתית: **pillory**, עמוד הקלון, באנגלית: **stocks**, גזע עץ).

### ארכוף ברכיבת אופניים

בשם ארכוף מכונה גם ההתקן המותאם לחרטום הנעל והמחובר לדוושת האופניים כדי למנוע את החלקת הרגל.

## ארכוף מול ארכובה

בעברית מתבלבלים לעיתים בין ארכוף לארכובה ככל הנראה בגלל הדמיון בצליל. המילה ארכובה נרדפת למילה ברך ומשמשת לתיאור התקנים המזכירים בצורתם ברך כפופה כגון התקן המנואלה (בצרפתית: **manivelle**, כננת) ששימש בין היתר להתנעתם של רכבים ישנים ולהפעלתם של פטיפונים ישנים. התקני ארכובה ידועים כבר מהעת העתיקה ושימשו בדרך כלל להפעלה של מנגנונים מכניים.

## ראו גם

* אוכף
* רסן

## קישורים חיצוניים

* ארכוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# איוואן

שכיחות השם איוואן
**איוואן** (בקירילית: **Иван או Іван**) הוא שם פרטי סלאבי, גרסה של השם היווני Iōánnēs (יוהאן) מעברית יוֹחָנָן Yôḥānnān. השם פופולרי ברוסיה, אוקראינה, סרביה, סלובניה, בולגריה, קרואטיה, בלארוס, צפון מקדוניה ומונטנגרו והפך פופולרי יותר במדינות דוברות בשפות רומיות מאז המאה ה-20.

## אטימולוגיה

איוואן הוא האיות הלטיני הסלאבי הנפוץ, ואילו האיות הקירילי הוא כפול: בבולגרית, רוסית, מקדונית, סרבית ומונטנגרית הוא Иван, ואילו בבלארוסית ובאוקראינית זה Iван. האיות הסלאבי (או הקירילי העתיק) של הכנסייה העתיקה הוא Їωан.

זהו קרוב משפחה סלאבי לשם הלטיני יוהנס, המקביל לג'ון האנגלי. גרסה הסלאבית זו של מקורה מן הברית החדשה ביוונית*Ἰωάννης* ( *Iōánnēs*) ולא מהלטינית *Io (h) annes*. השם היווני נגזר בתורו מעברית יוֹחָנָן. השם נגזר בסופו של דבר מהשם העברי המקראי יוחנן. פטרונימיות נפוצות הנגזרות מהשם הן איוואנוביץ' (סרבו-קרואטית), איוואנוב (רוסית ובולגרית) ואיוואנוביץ' (רוסית, משמשת בשם אמצעי), המקבילים ל"בן של איוון".

## תפוצה

השם נפוץ בקרב רוסים, אוקראינים, סרבים, בולגרים, קרואטים, בלארוסים, מקדונים, מונטנגרים ובמידה קטנה יותר צ'כים וסלובקים.

איוואן הוא השם הגברי הנפוץ ביותר בבולגריה (נכון לשנת 2013) ובקרואטיה (נכון לשנת 2013). בסרביה זה היה השם הגברי התשיעי הנפוץ ביותר בתקופה 1971–1980; השישי בשנים 1981–1990; התשיעי בשנים 1991–200.

זהו אחד השמות הנפוצים ביותר (בין מאה המובילים) בקרואטיה, עם למעלה משלושים אלף שמות שם. השם איוואן היה הפופולרי ביותר בשנים 1930 עד 1940. שנת השיא הייתה 1930 והיה הפחות פופולרי בשנים 2003 עד 2013.

מאז המאה ה-20 הוא הופך פופולרי יותר בעולם דובר הרומאנית: איטלקית (גם הצורה המקורית וגם הגרסה האיטלקית, *Ivano*), ספרדית (*Iván*) ופורטוגזית (*Ivã לעיתים*).

איוואן שימש מדי פעם גם מפלגות שונות במהלך מלחמת העולם השנייה כשם כללי לסובייטים.

## צורות

צורות נקבה שלו הם איוואנה (בעיקר בדרום מזרח יוגוסלביה), בעוד איוונקה ואיווה הן צורת הקטנה. צמצומים זכרים דרום-סלאביים (כולל היסטוריים) הם איוואניש, איוואנקו, איוואנצ'ה, ועוד.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **איוואן** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# ספר יוחסין

**ספר יוחסין** הוא רשימה שבה מופיע סדר שושלת הדורות של משפחה או משפחות.

העיסוק בבניית ספר יוחסין קרוי גנאלוגיה.

ספר יוחסין נוהל במחברת גדולה שהוקדשה למטרה זו. עם המצאת המחשוב מנוהלים ספרי יוחסין רבים באמצעות תוכנה מתאימה, ולמעשה ניתן לראות במרשם אוכלוסין ספר יוחסין של תושבי כל מדינה (בהתאם לעומק ההיסטורי הנשמר בו).

## ביהדות

במסורת היהודית קיימת חשיבות רבה למושג היוחסין, וזאת עקב השוני ההלכתי בעם ישראל, בין כהנים לויים וישראלים, וכן כדי להבחין בין כשרים לבוא בקהל, לבין פסולי חיתון וממזרים.

ייחודיותו של עם ישראל שמקדש ספרי יוחסין מבוטאת במדרש חז"ל על הפסוק "שאו את ראש כל עדת בני ישראל" (במדבר א-ב): בשעה שקבלו ישראל את התורה נתקנאו אומות העולם בהן, מה ראו להתקרב יותר מן האומות, סתם פיהן הקדוש ברוך הוא ואמר להן: הביאו לי ספר יוחסין שלכם כשם שבני מביאין. לכך מנאן בראש הספר הזה אחר המצוות, "אלה המצוות אשר צוה ה’ את משה אל בני ישראל בהר סיני" ואחר כך "וידבר ה’ במדבר סיני...שאו את ראש כל עדת בני ישראל" שלא זכו ליטול את התורה אלא בשביל היוחסין שלהן (ילקוט).

בקהילות שונות נהגו משפחות רבות להציג את ייחוסיהן, דור אחר דור ולהבליט בספר את הרבנים המפורסמים שלהם הם מתייחסים, ובסיפורים אודותם. בנוסף קיימת חשיבות למשפחה הנחשבת "יחסנית" בעניין שידוכים ובכלל.

ביהדות תימן השתמרו מגילות יוחסין בכתבי יד עתיקים, המתארים את השתלשלות הדורות ברצף מיהודה בן יעקב אבינו ועד יהודי תימן.

במכתב הסטטוס קוו הובטח לדאוג לכך שבמדינת ישראל תישמר המסורת ההלכתית בנוגע להיתר ורישום נישואין, כדי למנוע חלוקת בית ישראל לשניים.

בזמן שהועלו הצעות חוק אזרחיות שנועדו לפגוע בסמכויותיה ובעצמאותה של הרבנות הראשית לישראל, בנוגע לנישואין ולגיור, הזהירו גורמים חרדים מפני פתיחת "ספר יוחסין" שינוהל באופן עצמאי, שלא יתייחס לרישומי היוחסין של מדינת ישראל, כשהיא לא נעשית על פי כל כללי ההלכה.

## הערות שוליים
# גנדהארה

**גנדהארה** ( (סנסקריט: गन्धार, פשטו: ګندارا, אורדו: گندھارا) ) הייתה ממלכה קדומה שהשתרעה בעמקי הנהרות סוואט וקאבול ובמישור פוטהאר, בשטח שהיום נמצא בצפון פקיסטן ובצפון-מזרח אפגניסטן, הערים המרכזיות בממלכה היו פורושפורה (פשאוור המודרנית) והעיר טקששילה (טקסילה המודרנית).

השם גנדהארה מופיע לראשונה בשירה ההודית האפית ובטקסטים ריגוודה ואטהרוודה הם מוזכרים כשבט. הצורה הפרסית של השם, Gandara, מוזכרת על ידי הרודוטוס בהקשר הסיפור של סקילקס איש קריאנדה, מגלה ארצות יווני, אשר התחיל את הפלגתו בנהר האינדוס בעיר בגנהארה. השם Gandhara כנראה נובע מהמילה הסנסקריטית gandha, שפירושה "בושם".

הממלכה התקיימה בשנים 500-1500 לפני הספירה כמרכז תרבות בודהיסטי, העיר ידועה כמקום לידתו של פדמאסמבהאבה מייסד הבודהיזם הטיבטי, העיר ידועה בסגנון האמנות המיוחד לה, Gandhara style, אשר הוא זרם באמנות הבודהיסטית שהתפתח והושפע על ידי מיזוג בין אמנות יוונית פרסית סורית והודית, זרם זה באמנות הגיע לשיאו בתקופת שלטונה של אימפריית קושאן.

הממלכה הפסיקה להתקיים כיישות עצמאית בשנת 520 לפני הספירה, כאשר היא נכבשה על ידי האימפריה הפרסית, אך תרבותה הגיעה לשיא בתקופת אימפריית קושאן, בשנים 75-230.

בסביבות שנת 450 שטחי הממלכה נכבשו על ידי ההונים הלבנים, אשר דגלו בהינדואיזם, ותושבי האזור המירו את דתם בהדרגתיות להינדואיזם. בשנים 400, 520 ו-644 האזור תועד על ידי עולי רגל ונזירים סינים (פאשיין, שוואנדזאנג). בשנת 400 נאמר שהבודהיזם שגשג בה, בשנת 520 מתואר הרס שבוצע על ידי ההונים, ובשנת 644 מתואר שהבודהיזם היה בדעיכה, וההינדואיזם היה בעליה, כמו כן תואר שהמקדשים הבודהיסטים היו נטושים.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **גנדהארה** בוויקישיתוף
* גנדהארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* גנדהארה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
# מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן

מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן
白虎通義|
מידע כללי |
| --- |
|
מאת |
באן גו  |
|
שפת המקור |
מנדרינית  |
|   |

**מכלול דברי טעם מן הנמר הלבן** (בסינית מסורתית: **白虎通義**; בסינית מפושטת: **白虎通义**; בפין-יין: **Báihǔ Tōng yì**; שמות נוספים: **白虎通德論**,‏ **白虎通**; באופן מילולי: "מכלול דיוני סגולה מן הנמר הלבן" ו-"מכלול הנמר הלבן", בהתאמה) הוא ספר הכולל בתוכו את מכלול המסקנות מדיוני אספת הנמר הלבן שנערכה בשנת 79 לספירה, בסוף ימי שושלת האן המזרחית, ועסקה בגיבוש ואיחוד תפיסת העולם הקונפוציאנית.

## אספת הנמר הלבן

אספה זו נערכה בשנת 79 לספירה, בסוף ימי שושלת האן המזרחית, בהשתתפות גדולי המלומדים הקונפוציאניים של התקופה, וקיבלה את שמה מהיכל הנמר הלבן שם התקיימה. מטרת האספה הייתה לכנס את כלל השרים והמומחים הקונפוציאניים על מנת לקיים דיון השוואתי על לימוד הגרסאות החדשות והישנות של חמש הקלאסיקות. הקיסר גָ'אנְג עצמו שימש להכריע בין הדעות השונות על משמעות הקלאסיקות.

## על הספר

הספר המכיל ארבע מגילות, מחולקת ל-43 פרשנויות. הוא נערך על ידי בָּאן גוּ, והוגש לקיסר גָ'אנְג מהָאן. הוא שימש המסמך הממשלתי הרשמי להפצת לימוד הקלאסיקות.

שם הספר מכוון לכך שהוא מציין את כל הנקודות העיקריות בלימוד הקונפוציאני של הקלאסיקות.

הספר שימש בסיס לאסכולת "הלימוד המודרני של הקלאסיקות", ולראשונה הציג תאוריה כוללת של לימודי הקלאסיקות. אולם במקביל מיזג הספר בלימוד הקונפוציאני את האמונות בסדרי עולם על טבעיים ובחיזוי עתידות שהיו נפוצות באותה תקופה, ולפיכך מציג לימוד קונפוציאני רווי אמונות דתיות.

## ספרים המתייחסים ליצירה

כבר בסוף ימי שושלת חאן הגיש צָאי יוּנְג "מזכר הערות על הנמר הלבן", ובתקופת שושלת צ'ינג כתב צֶ'ן לִי ספר בשם "מכלול הבהרות על הנמר הלבן".

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מכלול דברי הטעם מן הנמר הלבן** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# טריטוריה

הגדר שבין גבול ישראל מצרים. גבולות בין 2 מדינות עוזרות לשמור על הטריטוריה של שתיהן ממסיגי גבול.
חוף ים בפיליפינים. הים הוא גבול טריטוריאלי טבעי של הפיליפינים בינה לשאר מדינות אסיה.
גם אצל חיות כמו הברדלס הבודד ישנה טריטוריה האסורה לברדלסים זרים. הברדלס בתמונה מסמן את הטריטוריה באמצעות השתנה על עץ בגבול השטח.
**טריטוריה** (לפי החלטת האקדמיה ללשון: **תְּחוּמָה**) היא ההגדרה המתארת שטחים השייכים לפרט, לחברה, למדינה או לרשות מסוימת (שטח שליטה). שטחים אלה מוגדרים או מתוחמים באמצעות גבול, בין אם על ידי אמצעים פיזיים טבעיים (כמו נהרות וימים) או מלאכותיים (גדרות למשל) ובין אם על ידי אמנות, הבנות והסכמים בין-לאומיים.

טריטוריה מסוג שונה יש לאנשים פרטיים בשטח קטן כמו בית או חצר. גם להרבה בעלי חיים ישנה טריטוריה עליה הם מגוננים מחיות אחרות.

מושג הטריטוריה – והקנאות לה – קיים בכל תרבויות האדם.

## הטריטוריה המדינית

הטריטוריה המדינית מקובלת כמינוח שמציין מספר מדדים שבהם יש למדינה בלעדיות שאסור לאף מדינה אחרת להפר או לנצל ללא אישור המדינה בעלת הטריטוריה:

* **יבשה** – ובכללה גם שטחים לא רציפים.
* **מים** – כולל מים טריטוריאליים ומקורות מים תוך מדינתיים כגון נהרות ואגמים.
* **אוויר** – שטח אווירי בתחום האטמוספירה.

## פריבילגיות טריטוריאליות

בעלות על טריטוריה עשויה להקנות פריבילגיות וזכויות שונות. בשטחים השייכים למדינה, המדינה זכאית לקבל ולהחליט החלטות ולנהל מדינה ריבונית ולא תלותית בהתאם לחוק המדינה המקומי ובהתחשב בחוק הבין-לאומי, כמו כן, אם המדובר באזרח או בחברה, זכותם לנהל בצורה בלעדית את הנעשה בשטחם, זאת תוך ההגבלות החוקיות והמשפטיות.

## טריטוריה כמונח מדיני-גאוגרפי

במרבית המקרים, טריטוריות מגדירות שטח רציף, הנהנה מאוטונומיות מסוימת מבחינה שלטונית. דוגמאות לכך הן הטריטוריות הצפוניות של קנדה, וכן שטחים אוטונומיים שאינם מוגדרים כמדינה בארצות הברית (בעבר – שטחים שהיו מצויים ממערב לארצות הברית במהלך התפשטותה מערבה; כיום – האיים פוארטו ריקו שבים הקריבי וגואם שבאוקיינוס השקט). עם זאת, השימוש במונח 'טריטוריה' יכול להתייחס גם לשטחים המצויים בריבונותה של מדינה מסוימת, אך אינם מהווים חלק רצוף משטחה. דוגמה לכך היא צרפת, שבריבונתה נמצאים בין השאר המחוזות/טריטוריות ראוניון, גיאנה הצרפתית, ומרטיניק וכן הטריטוריות של נורווגיה, רוסיה, ארגנטינה וארצות הברית ביבשת אנטארקטיקה.

## ראו גם

* תחום טריטוריאלי
* מים טריטוריאליים

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים