# סן מרינו

הרפובליקה המרוממת של סן מרינו
Serenissima Repubblica di San Marino|

|  |  |
| --- | --- |
| דגל | סמל |

 |
|  |
|
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה
 |
|
מוטו לאומי |
חירות |
|
המנון לאומי |
ההמנון הלאומי של הרפובליקה המנון |
|
ממשל |
|
משטר |
רפובליקה |
|
ראש המדינה |
קפיטן עוצר |
|
קפיטן עוצר |
אליס מינה ולדימירו סלבה  |
|
שפה רשמית |
איטלקית |
|
עיר בירה |
סן מרינו ﻿ / ﻿ |
|
רשות מחוקקת |
המועצה הגדולה והכללית (סן מרינו)  |
|
גאוגרפיה |
|
יבשת |
אירופה |
|
העיר הגדולה ביותר |
סראוואלה |
|
שטח יבשתי | 61 קמ"ר (229 בעולם) |
|
אחוז שטח המים |
זניח |
|
אזור זמן |
UTC +1 |
|
היסטוריה |
| הקמה |    |
|
- תאריך |
מהאימפריה הרומית 3 בספטמבר 301 |
|
דמוגרפיה |
| אוכלוסייה (הערכה 1 ביולי 2026) |
33,565 נפש (220 בעולם) |
|
צפיפות |
550.25  נפש לקמ"ר (23 בעולם) |
|
דת |
נצרות קתולית (97%) |
|  |
|

|  |
| --- |
| **אוכלוסייה לפי גיל** |
|

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |

 |
|

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 |  | 10 |  | 20 |  | 30 |  | 40 |  | 50 |  | 60 |  | 70 |  | 80 |  |

 |
| בגיל 0–14 | 12.26% |
| בגיל 15–24 | 10.29% |
| בגיל 25–54 | 37.78% |
| בגיל 55–64 | 17.27% |
| בגיל 65 ומעלה | 22.41% |

 |
|
כלכלה |
|
תמ"ג (2022) |
1.83 מיליארד דולר (193 בעולם) |
|
תמ"ג לנפש |
54,572 דולר (28 בעולם) |
|
מדד הפיתוח האנושי (2023) |
0.915 (29 בעולם) |
|
מטבע |
אירו‏ (EUR) |
|
שונות |
|
חגים לאומיים | * Installation ceremony of the Captains Regent
* Labour Day
* Installation ceremony of the Captains Regent
* יום כל הנשמות
* יום כל הקדושים
* ראש השנה האזרחית
* חג ההריון מרוח הקודש
* יום סטפן הקדוש
* חג המולד
* ערב השנה האזרחית החדשה
* Feast of San Marino and the Republic
* פראגוסטו
* חג הלחם והיין הקדושים
* החג של אגאתה הקדושה (קטניה)
* חג ההתגלות
* Liberation from Fascism
* פסחא
* Anniversary of the Arengo
* יום שני של פסחא
* ערב חג המולד
 |
|
סיומת אינטרנט |
sm |
|
קידומת בין־לאומית |
378 |
| www.gov.sm |
|
(למפת סן מרינו מוגדלת)אקואוויווה
בורגו מג'ורה
קייזאנואובה
דומניאנו
פאטאנו
פיורנטינו
מונטג'ארדינו
סראוואלה
**איטליה**סן מרינו(למפת סן מרינו רגילה)אקואוויווה
בורגו מג'ורה
קייזאנואובה
דומניאנו
פאטאנו
פיורנטינו
מונטג'ארדינו
סראוואלה
**איטליה**סן מרינו |
|   |

**הרפובליקה המרוממת של סן מרינו** (באיטלקית: **Serenissima Repubblica di San Marino**) או **הרפובליקה של סן מרינו** (באיטלקית: **Repubblica di San Marino**, באמיליאנו-רומניולו (איט'): **Ripóbblica d' San Marein**) היא מובלעת בתוך איטליה הגובלת במחוזות איטליה מארקה ואמיליה-רומאניה באפנינים.

סן מרינו היא המדינה החמישית הקטנה בעולם בשטחה (אחרי קריית הוותיקן, מונקו והאיים נאורו וטובאלו), אחת מבין שש המדינות הקטנות ביותר באירופה, המדינה החמישית הקטנה בגודל אוכלוסייתה (אחרי קריית הוותיקן, טובאלו, נאורו והאי פלאו), המדינה הקטנה ביותר בגודל אוכלוסייתה מבין חברות מועצת אירופה, ואחת מבין 45 המדינות ללא מוצא לים בעולם.

סן מרינו טוענת להיות הרפובליקה העתיקה בעולם. לפי הטענה, היא הוקמה ב-3 בספטמבר 301 לספירה על ידי מרינוס הקדוש, סתת אבן נוצרי, מראב (כיום אי בקרואטיה) שנמלט מהקיסר הרומי דיוקלטיאנוס על רקע רדיפה דתית. חוקת המדינה, שנכתבה בשנת 1600, היא החוקה הכתובה העתיקה ביותר בעולם שעדיין בתוקף. סן מרינו היא הישות המדינית היחידה אשר המשפט הרומי (האזרחי) עדיין תקף בה, לעומת שאר מדינות אירופה בהן המשפט הרומי השתנה מאד בעקבות קודיפיקציות מודרניות.

## היסטוריה

 ערך מורחב – **היסטוריה של סן מרינו**

לפי המסורת, נוסדה סן מרינו על ידי מרינוס הקדוש, סתת אבן נוצרי אשר התיישב במקום בשנת 301, והעניק למדינה ולבירתה את שמן. תאריך זה הוא תאריך הייסוד המסורתי וחסר הבסיס ההיסטורי של המדינה, ועל כן היא טוענת לתואר הרפובליקה (הקיימת) העתיקה בעולם. האזכור ההיסטורי הידוע הראשון של סן מרינו הוא משנת 755 לספירה. החקיקה הקדומה ביותר במדינה היא משנת 1263, ובשנת 1291 הכיר הכס הקדוש בעצמאותה של סן מרינו. מאז שמרה המדינה על קשרים הדוקים עם הוותיקן אולם סירבה לכל ניסיון להכפיפה למדינת האפיפיור.

בשנת 1600 אומצה חוקה בסן מרינו. המדינה הוכרה על ידי צרפת הנפוליאונית ב-1797 ועל ידי שאר ארצות אירופה בקונגרס וינה בשנת 1815.

לאורך היסטוריה של מאות שנים נכבשה סן מרינו פעמים ספורות בלבד ואף זאת לתקופות קצרות בלבד, בשנים 1503, 1739 ובשנת 1944 בעת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1988 הצטרפה כחברה מלאה במועצת אירופה, ובשנת 1992 התקבלה כחברה באומות המאוחדות. אף על פי שהיא מדינה עצמאית, נסמכת סן מרינו כמעט לחלוטין על איטליה המקיפה אותה.

## פוליטיקה

המועצה הגדולה והכללית (Consiglio Grande e Generale) המשמשת כפרלמנט, נבחרת ברוב קולות מדי 5 שנים ובה 60 חברים. המועצה בוחרת מקרבה שני אנשים שינהלו את המדינה למשך שישה חודשים, הנקראים קפיטאני רג'נטי, או מושלים. שני אלה והקבינט, המכונה "אספת המדינה" (Congresso di Stato) הם הרשות המבצעת של המדינה. מועצת השנים-עשר (Consiglio dei XII) משמשת כערכאה השיפוטית גבוהה בסן מרינו. כל מוסדות המדינה החשובים שוכנים בפאלאצו פובליקו בכיכר החירות בעיר סן מרינו. מבחינה מנהלית מחולקת המדינה ל-9 ערים המכונות קסטלי.

### חלוקה אדמיניסטרטיבית

סן מרינו מחולקת מבחינה מנהלית ל-9 קסטלי, בכל קסטלו כמה מועצות מקומיות שאחת מהן נושאת את שם הקסטלו ובה יושב השלטון המקומי אשר כולל ראש-קסטלו ומועצה בת 7 עד 9 חברים.

### צבא וביטחון

רכב שיטור של ז'נדרמריה מקומית (איט')

 ערך מורחב – **הכוחות המזוינים של סן מרינו**

הכוחות המזוינים של סן מרינו נחשבים לכוחות הצבאיים הקטנים בעולם; הם מבצעים תפקידים טקסיים, סיור בגבולות, שמירה על מבני ממשלה וסיוע למשטרה בתיקים פליליים גדולים. ההגנה הלאומית במקרה של מעצמה עולמית תוקפנית היא באחריות הכוחות המזוינים של איטליה, כפי שנקבע בהסדר.

### יחסי חוץ

למרות גודלה הזעיר, סן מרינו שומרת על יחסים דיפלומטיים רשמיים עם 108 מדינות. כ-5 מדינות מחזיקות שגרירות או קונסולית כבוד בסן מרינו בעוד שמדינות אחרות רבות מיוצגת בסן מרינו על ידי שגרירותן ברומא, בירת איטליה. לסן מרינו נציגויות דיפלומטיות במדינות רבות. סן מרינו חברה בארגונים רבים כגון האו"ם, ארגון התיירות העולמי, ארגון הבריאות העולמי, מועצת אירופה, אונסק"ו ועוד.

משאל העם שנערך ב-20 באוקטובר 2013 בסן מרינו על הגשת מועמדות להצטרפות לאיחוד האירופי נכשל, כשהרבה סן מרינזים לא ניצלו את זכות הצבעתם.

## כלכלה

 ערך מורחב – **כלכלת סן מרינו**

במדינה ישנם כ-500 מובטלים ובכח העבודה ישנם כ-18,500 עובדים.

התיירות (כ-2.2 מיליון תיירים לשנה) מהווה מקור הכנסה עיקרי של כלכלת סן מרינו בנוסף לכרייה, תעשייה וחקלאות.

סן מרינו מייבאת מוצרי צריכה ומזון ומייצאת אבני בניין, אבני גיר, יין, מוצרי מאפה, טקסטיל וקרמיקה.

המטבע המקומי הוא האירו, אשר החליף את הלירה הסן-מרינזית שהייתה בעלת שווי זהה ללירה איטלקית. סן מרינו אינה חברה באיחוד האירופי, ובעקבות הסכם עמה, היא רשאית להנפיק מטבעות אירו עם צד "עץ" בעיצוב מקומי.

### תחבורה

הרכבל של סן מרינו
קו הרכבת סן מרינו-רימיני הופצץ במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי מפציצים של בעלות הברית שסברו כי הקו משמש את כוחות גרמניה הנאצית). ישנה מחלוקת האם אלה מפציצים אמריקניים או מפציצים בריטיים.
קווי התחבורה הציבורית העיקריים במדינה כוללים אוטובוסים, שדה תעופה (ממוקם ליד דומניאנו), מנחת מסוקים (ממוקם בבורגו מג'ורה) והרכבל של סן מרינו.

## גאוגרפיה

מפת סן מרינו
סן מרינו ממוקמת בתוך איטליה על המורדות המזרחיים של האפנינים, בין שני המחוזות אמיליה-רומאניה ומארקה. מבחינה טופוגרפית היא הררית ושטחה הוא סלעי. הנקודה הגבוהה ביותר במדינה היא הר טיטאנו בגובה 755 מטר מעל פני הים. שטח גופי המים במדינה הוא זניח.

אקלימה הוא ים תיכוני צפוני: חורף קר, קיץ חם ושתי עונות מעבר. המרכז המטאורולוגי של סן מרינו מספק תחזיות מזג אוויר מקומיות.

## דמוגרפיה

נכון לשנת 2022 מתגוררים בסן מרינו 34,055 תושבים. מרבית התושבים הם איטלקים. מרבית התושבים מתגוררים בעיירות קטנות.
5,000 סן מרינזים מתגוררים מחוץ לסן מרינו, בעיקר באיטליה.

על פי נתוני ארגון הבריאות העולמי משנת 1990, סן מרינו היא המדינה בעלת היחס הגבוה ביותר בעולם של מספר רופאים למספר תושבים.

### דתות

סן מרינו נוסדה על ידי בניית עיר סביב מנזר נוצרי קתולי.
הדת הדומיננטית בסן מורנו היא הנצרות הקתולית בה מאמינים מרבית הסן מרינזים ועוד כ-1,000 זרים שרובם ממוצא איטלקי. ישנה קהילה יהודית קטנה.

### שפות

השפה המדוברת היא איטלקית וכן ניב איטלקי הקרוי אמיליאנו-רומניולו (emiliano-romagnolo) על שם המחוז השכן אמיליה-רומאניה.

## תרבות

### ספורט

באולימפיאדת טוקיו 2020, הצטרפה למדינות שזכו במדליות אולימפיות, אחרי שאלסנדרה פרילי זכתה בארד בירי צלפים בסגנון טראפ.

בספטמבר 2024 ניצחה לראשונה נבחרת הכדורגל של סן מרינו במשחק רשמי. זאת לאחר למעלה ממאתיים משחקים. הנבחרת נחשבת לחלשה באירופה ואחת החלשות בעולם.

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט הרשמי של סן מרינו (באיטלקית)
* בקר בסן מרינו – אתר התיירות הרשמי
* סן מרינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יוסף ג'קסון, סן מרינו: שקט ברפובליקה הקטנה שבראש ההר, באתר ynet, 9 באוקטובר 2011
* סן מרינו, דף שער בספרייה הלאומית

## ביאורים

## הערות שוליים