Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# סינים

סינים
中国人|      |
| מלמעלה למטה, בכיוון השעון: נשיא סין, מאו דזה-דונג; קונפוציוס; נשיא סין, שי ג'ינפינג; קיסר סין, צ'ין שה-חואנג-די; איש הצבא והמדינאי צאו צאו; קיסר סין, וו מהאן |
|
ריכוזי אוכלוסייה עיקריים |
| הרפובליקה העממית של סין סין הונג קונג הונג קונג מקאו מקאו טאיוואן טאיוואן סינגפור סינגפור |
|
שפות |
|
מנדרינית |
|
דת |
|
קונפוציאניזם, בודהיזם, דאואיזם, הדת העממית |

מדינות עם מספר משמעותי של תושבים ממוצא סיני.
  סין היבשתית, הונג קונג, טאיוואן ומקאו  1,000,000 +  100,000 +  10,000 +  1,000 +
**סינים** הוא שם כללי לאנשים וקבוצות אתניות המזוהות עם סין, התרבות הסינית או היסטוריה של סין. כיום ישנן 3 מדינות בעלות צביון סיני אזרחי והן הרפובליקה העממית של סין, טאיוואן וסינגפור. בדרך כלל אלו המוגדרים כסינים מוגדרים כך בגלל מוצא אתני, לאום, אזרחות או זיקה אחרת לאזור גאוגרפי זה.

בני האן הם הקבוצה האתנית הסינית הגדולה ביותר, המונה כ-92% מאוכלוסיית הרפובליקה העממית של סין, כ-95% מאוכלוסיית טאיוואן ו-74% מאוכלוסיית סינגפור, בהתאמה. בנוסף, הם הקבוצה האתנית הגדולה בעולם, המונה כ-18% מאוכלוסיית העולם.

מחוץ לסין, המונחים "האן" ו"סינים" משמשים לרוב לחליפין, אם המושג האן מופיע כלל, אך בסין ישנם 55 מיעוטים אתניים המוכרים רשמית על ידי ממשלת סין שגם מזהים עצמם כחלק מהלאום הסיני.

## לקריאה נוספת

* 2016 Population By-Census Detailed Results (Report). Statistics and Census Service. במאי 2017. ארכיון מ-8 באפריל 2020.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סינים** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# אוקטבה

סדרת תווים באוקטבות שונות.
במוזיקה, **אוקטבה** היא מרווח בין שני צלילים שתדירותו של האחד מהם היא חצי (או פי 2) מתדירותו של השני. מרווח זה שקול ל-6 טונים, (או 12 חצאי טונים, 12 צלילים) בין תו לאותו תו ברצף (במחזור) הבא. אוקטבה היא המושלמת מבין המרווחים המושלמים, שכן היא מהווה הרמוניה בין תו למופע זהה של עצמו. מבחינה פיזיקלית, כאמור, גובה הצליל של תו הגבוה באוקטבה מתו אחר הוא פי 2 בתדר, ולפיכך מתלכד עם כל תדרי הצד שלו ויוצר הרמוניה חזקה עמו.

מקור השם "אוקטבה" הוא במספר שמונה, ובמוזיקה המערבית אוקטבה אכן מציינת מרווח בן שמונה תווים (למשל, מדו אחד לדו הבא אחריו: דו-רה-מי-פה-סול-לה-סי-דו).

* האוקטבה שייכת לקבוצת המרווחים הזכים, ואיתה גם הפרימה, הקוורטה והקווינטה.

## אוקטבה כתוחמת מנעד

נהוג לתחום כל סדרה של 12 חצאי טונים מהצליל דו על ידי הכללתם באוקטבה בעלת שם מסוים. כלומר, כל הצלילים בין הצליל דו, לצליל סי שמעליו יכללו באותו תחום של אוקטבה. האוקטבות מסודרות באופן הבא: האוקטבה הראשונה היא זו שמתחילה מהדו האמצעי בפסנתר ועד לסי שמעליו, והיא נקראת אוקטבה ראשונה. האוקטבה הבאה בסדר היא האוקטבה השנייה, וכן הלאה. מתחת האוקטבה הראשונה נמצאת האוקטבה הקטנה. מתחתיה האוקטבה הגדולה, ומתחתיה האוקטבה הנגדית. האוקטבה שמתחת לאוקטבה הנגדית, זו שבפסנתר סטנדרטי מהווה את שלושת קלידיו התחתונים, היא האוקטבה התת-נגדית. על-פי שיטת ספירת האוקטבות האמריקאית, האוקטבה הראשונה היא האוקטבה הנגדית בשיטה שהוזכרה לעיל, וספירת האוקטבות מתחילה ממנה. לפי שיטת זו, האוקטבה הרביעית בשיטה המוזכרת לעיל היא האוקטבה השביעית לפי השיטה האמריקאית. השיטה האמריקאית לרוב אינה בשימוש בשיח האקדמי בישראל.

חלוקת המנעד לפי אוקטבות עוזרת בהגדרתו המדויקת של גובה הצליל; ניתן למשל, לתאר את הצליל לה (440 הרץ) אשר איתו מכוונים תזמורת כ-לה ראשון, כלומר, לה אשר נמצא באוקטבה הראשונה. הצליל לה באוקטבה שמתחתיו הוא לה קטן, וכן הלאה. ניתן גם תיאר גובה מדויק של צליל בעזרת אותיות באופן הבא:

* לה ראשון - 'a) a היא האות הלועזית של הצליל לה)
* לה שני - "a עם שני גרשיים
* לה שלישי - "'a עם שלושה גרשיים, וכן הלאה.

כלפי מטה:

* לה קטן - a
* לה גדול - A
* לה נגדי - AA
* לה תת-נגדי - AAA

## תווי האוקטבה במיתולוגיה ההינדית

כל אחד מהתווים הבסיסיים באוקטבה, משויך במיתולוגיה ההינדית לצבע ולקול או לקריאה הטבעית של חיה:

דו משויך עם ירוק וטווס, רה עם אדום ועפרוני, מי עם זהב ועז, פה עם לבן צהבהב ואנפה, סול עם שחור וזמיר, לה עם צהוב וסוס וסי עם שילוב של כל הצבעים ופיל.

## ראו גם

* מונחים בתאוריית המוזיקה

## קישורים חיצוניים

* אוקטבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אוקטבה, באתר MathWorld (באנגלית)
# טון (מוזיקה)

במוזיקה, **טון** הוא מרווח קבוע בין הצלילים, למשל המרווח בין הצליל דו, לצליל רה. טון הוא גם מונח נרדף ל"צליל".

מרווח זה הוא כפול מהמרווח הקרוי "חצי טון", שהוא מרווח קבוע בין כל אחד מ-12 צלילי האוקטבה, כמו המרווח בין הצליל דו, לצליל דו דיאז, או המרווח בין דו דיאז לרה. במילים אחרות, כל צליל גבוה/נמוך מהצליל הסמוך לו בחצי טון.

מבחינה פיזיקלית, כל צליל גבוה/נמוך בתדירותו מהצליל הסמוך אליו פי שורש 12 של שתיים. כלומר:

* תוספת של חצי טון (כמו מ-סי ל-דו) = הכפלה בשורש 12 של שתיים.
* תוספת של טון (כמו מ-דו ל-רה) = הכפלה בשורש 6 של שתיים.

## ראו גם

* סנט (מוזיקה) - מאית של חצי טון
* תאוריית המוזיקה - מונחים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **טון** בוויקישיתוף
* יובל נוב, בחר לך כיוון - "הפסנתר המושווה" - מה מושווה בו? סולמות, מרווחים וכוון כלים, מפיתגורס ועד ימינו, באתר "האייל הקורא"
# מול (פירושונים)

**האם התכוונתם ל... מול – יחידת מידה סטנדרטית לחומר על פי מספר חלקיקים
* מול (רוגבי) – מונח ברוגבי
* המול – השדרה המרכזית של העיר וושינגטון בארצות הברית
* מול ים – מסעדה בישראל
* מו"ל – גוף או אדם המוציא לאור ספרים
* מול - צדפות
* מול (סרביה) – עיירה ורשות מקומית בסרביה
* מול (בלגיה) – עיר בבלגיה

**אישים: אמנדה מול - קופצת במוט אמריקאית
* ג'ון דה מול – איש טלוויזיה הולנדי
* מרטין מול – קומיקאי אמריקאי

## ראו גם

* מולה

|  |  |
| --- | --- |
| פירושונים |  זהו דף פירושונים, שמטרתו להבחין בין ערכים שונים בעלי שם דומה.

 אם לא מצאתם ברשימת הפירושונים את הערך שהתכוונתם אליו, נסו:
* דפים ששמם מתחיל ב”מול“
* דפים ששמם מכיל ”מול“
* חיפוש ”מול“ בוויקיפדיה
 |
# אנהרמוניה

**אֶנְהַרְמוֹנְיָה** (באנגלית: **Enharmonic**) הוא מונח המשמש בתאוריית המוזיקה המודרנית לתיאור דרכים שונות "לאיית" את שמו של תו אחד: לדוגמה מי♯ = פה = סול♭♭, דו♯ = רה♭ וכן הלאה. שני צלילים שנשמעים זהים אך מוגדרים בצורות שונות נקראים "שוי-ערך אנהרמוניים"; שוי-ערך אנהרמוניים הם הומונימים, או שוי-צורה, מוזיקליים. יחסים אנהרמוניים יכולים להתקיים, בעיקרון, רק במערכת מושווית של אוקטבה המתחלקת לשנים-עשר חצאי-טונים שווים; אך גם במערכות אינטונציה שבהן שני צלילים שוי-ערך, כמו סי♭ ולה♯, למשל, אינם מבוצעים באותו גובה בדיוק, המאזין עשוי לתפוס את שניהם כאותו צליל, והמלחין יעשה שימוש בזהות הצלילים כפי שהם נקלטים אצל המאזין.

במודולציה אנהרמונית נעשה שימוש בשינוי שמו של הסולם, בדרך כלל במעבר מסולם מז'ור לסולם מינור (למשל, מ-דו♯ מינור ל-רה♭ מז'ור, כמו בפנטזיה-אימפרומפטי אופוס 66 של שופן).

במוזיקה של יוון העתיקה השתמשו במושג אנהרמוניה כטטרקורד.

## מקור

* ג'וליאן ראשטון, "אנהרמוניה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אנהרמוניה** בוויקישיתוף
* אנהרמוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
# אקורד משולש

בתאוריית המוזיקה, המונח **אקורד משולש** (באנגלית, **Triad**) מציין אקורד בן שלושה תווים המורכב משתי טרצות עוקבות, כלומר הטרצה השנייה מתחילה באותו תו שבו מסתיימת הראשונה. האקורדים המשולשים מהווים בסיס לתורת ההרמוניה. אקורד משולש מסמנים 5/3 (חמש ושלוש מתחתיו), שם נוסף לאקורד משולש הוא טרצקווינט-אקורד. יש ארבעה סוגי אקורדים משולשים: מז'ור, מינור, מוקטן ומוגדל.

* **אקורד מז'ורי -** מורכב מטרצה גדולה (מרווח של שני טונים) וקווינטה זכה (מרווח של שלושה טונים וחצי מהצליל היסודי). לדוגמה, אקורד דו מז'ור – דו-מי-סול – המיוצג על ידי האות C.
* **אקורד מינורי-** מורכב מטרצה קטנה (מרווח טון וחצי) וקווינטה זכה. לדוגמה: אקורד דו מינור – דו-מי במול-סול – המיוצג על ידי Cm או C-.
* **אקורד מוקטן -** מורכב מטרצה קטנה וקווינטה מוקטנת. לדוגמה: אקורד דו מוקטן – דו-מי במול-סול במול – המיוצג על ידי Cdim או Co.
* **אקורד מוגדל -** מורכב מטרצה גדולה וקווינטה מוגדלת. לדוגמה: אקורד דו מוגדל – דו-מי-סול דיאז – המיוצג על ידי Caug או +C.

לאקורד המשולש יש צורה נוספת, שנוצרת אם מעבירים את התו התחתון למעלה (הופכים את סדר האקורד), שנקראת היפוכי אקורדים. לכל אקורד משולש יש שני היפוכים. ההיפוך הראשון של אקורד משולש הוא סקסקסט-אקורד. למשל: האקורד דו מז'ור (דו-מי-סול). זהו אקורד משולש במצבו הטבעי, אך אם נהפוך אותו, התו הראשון (דו) יהפוך לתו האחרון (דו גבוה), ואז יתקבל אקורד: מי-סול-דו. אקורד כזה נקרא סקסט-אקורד בשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו של האקורד: מי-דו גבוה. סקסקסט-אקורד מסמנים 6/3 (שש ושלוש מתחתיו).

אם הופכים סקסט-אקורד, מקבלים: סול-דו-מי. אקורד כזה נקרא קוורטסקסט-אקורד בשל הקוורטה שבבסיסו: סול-דו, ובשל הסקסטה שנוצרת בין קצוותיו: סול-מי גבוה. קוורטסקסט-אקורד מסמנים 6/4 (שש ומתחתיו ארבע).

בנוסף, קיימים סוגים מיוחדים של אקורדים משולשים הידועים כ**אקורדים מושהים**, אשר מורכבים מסקונדה וקוורטה. אקורד הבנוי מסקונדה ואחריה קוורטה נקרא אקורד מושהה דרגה שנייה (לדוגמה דו-רה-סול – Csus2), ואילו אקורד הבנוי מקווארטה ואחריה סקונדה נקרא מושהה דרגה רביעית (לדוגמה דו-פה-סול – Csus4). אקורדים מושהים אינם מכילים את הדרגה השלישית של הטריאד, ולכן הם נחשבים נייטרליים מבחינה הרמונית, כאשר משתמשים בהם בדרגת הטוניקה ולא בתור היפוך. הדרגה הראשונה בהיפוך קוורט סקסט נקראת גם היא אקורד מושהה או אקורד קדנציאלי והיא נפוצה מאוד בעיקר במוזיקה קלאסית לקראת קדנצות. במוזיקה בת ימינו מרבים להשתמש באקורדים מושהים ללא קשר להולכת קולות.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אקורד משולש** בוויקישיתוף
* אקורד משולש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# סופרטוניקה

**סופרטוניקה** במוזיקה, היא המדרגה השנייה בסולם דיאטוני, כלומר, הצליל השני בסולם. בדו מז'ור הסופרטוניקה תהיה רה. לחלופין הסופרטוניקה היא הדרגה ההרמונית השנייה בסולם, כלומר האקורד המשולש שהשורש שלו הוא הצליל השני. כך בדו מז'ור הסופרטוניקה תהיה רה, פה, לה. הסופר טוניקה היא צליל לא יציב, היות שהיא לא חלק מהמשולש של הטוניקה, והיא יכולה להפתר למעלה למדיאנטה או למטה לטוניקה.

האקורד של הסופרטוניקה הוא אקורד מינורי, כשהסולם מז'ורי (בדו מז'ור, רה פה לה) או אקורד חצי מוקטן כשהסולם מינורי (בדו מינור, רה פה לה במול). בשני המקרים, בהרמוניה המסורתית נהוג להכפיל את הטרצה של האקורד (פה), וההיפוך הנפוץ שלה הוא סקסטאקורד. כמו כן, זהו אקורד שמקבל באופן נפוץ ספטימה. בשביל הסופרטוניקה הספטימה היא צליל הטוניקה, כלומר רה פה לה דו, בסולם דו מז'ור.

תפקודה ההרמוני הוא של מתח מתון. דרגת הסופרטוניקה דומה בצליליה לצלילי דרגת הסובדומיננטה (הדרגה הרביעית), והיא מהווה דרגה משנית לדרגה זו. דרגה זו מובילה לרוב אל דרגת הדומיננטה (הדרגה החמישית), בדומה לתפקיד הסובדומיננטה. אחת הסיבות לשימוש הנפוץ כל כך בסופרטוניקה היא שכדי לעבור מסובדומיננטה לדומיננטה, השורש של האקורד עולה במדרגה אחת, מ-4 ל-5. זהו מהלך חלש, גם מבחינת הולכת קולות, יש לו נטייה להיות מקבילי, וגם מבחינות אחרת. לעומת זאת, השורש של הסופרטוניקה נמצא קוורטה מתחת לשורש של הדומיננטה, כך שבמהלך 2 ל-5 יש עליה בקורטה, שזהו המהלך החזק ביותר (הוא דומה למהלך של קדנצה, מחמישית לראשונה).

יתרון נוסף, אם כי נחות בחשיבותו, הוא שהסופרטוניקה מאפשרת גיוון צבעים. הדרגה החמישית והראשונה בסולם מז'ורי, שתיהן מז'וריות, וכמוהן גם הרביעית. אך הדרגה השנייה היא דרגה מינורית, שימוש בה מוסיף עוד גוון של צבע של אקורד.

בהולכת הקולות הפשוטה ביותר, אקורד סופרטוניקה במצב סקסטאקורד נפתר לאקורד דומיננטה כך: הבס עולה 4 ל-5, השורש 2 נשאר, הקוינטה 6 עולה ל-7, וההכפלה של הטרצה נשארת ונהיית לספטימה של האקורד החדש. אולם נהוג מאוד שהסופרטוניקה תופיע כקוינטסקסט אקורד בקדנצה. במקרה שכזה היא תיפתר כך: הבס עולה, 4 ל-5. השורש 2 נשאר, הקוינטה 6 יורדת ונהיית הספטימה 4, והספטימה 1 יורדת ונהיית לטון המוביל 7.

בג'אז החשיבות של הסופרטוניקה גדולה במיוחד. יחידת ההגיון הבסיסית של ההרמוניה הג'אזית הפשוטה היא מה שנקרא 2 - 5 - 1. סופרטוניקה, דומיננטה וטוניקה. כך בג'אז יש עמודי תווך של הרמוניה חשובה, והמעבר מאחד לשני באופן רגיל מתקיים כטוניסיזציה, כלומר עם ה2 - 5 - 1. כלומר במקום לעבור מראשונה לשישית, יהיה קודם הסופרטוניקה של השישית, אז הדומיננטה של השישית, ורק אז השישית. פעמים רבות יופיע רק ה 2 - 5 ויורגש המעבר לסולם החדש, אבל אז החמישית תהפוך למינורית, ותהיה כעת הסופרטוניקה למהלך 2- 5 - 1 חדש. למשל בסטנדרט סטלה באור הירח, שכתוב בסי במול מז'ור, ההרמוניה מתחילה ממי חצי מוקטן, ואז לה דומיננטי (כלומר, 2 - 5 של רה מינור, הדרגה השלישית בסולם) אבל במקום להפתר לרה, מגיע דו מינור, הוא הסופרטוניקה של הסולם הראשי, אחריו פה דומיננט, הדומיננטה של הסולם הראשי. אז במקום להפתר לסי במול, מופיע האקורד פה מינור, שהופך את פה לסופרטוניקה, ואחריו באמת מופיע סי במול דומיננט, שהוא הדומיננטה של הרביעית, שמגיעה מיד - מי במול מז'ור. כלומר כל המהלך הזה, היה הרחבה גדולה של הרביעית, בעזרת מהלכי 2 - 5 - 1.

## ראו גם

* תאוריית המוזיקה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סופרטוניקה** בוויקישיתוף
# מדיאנטה

במוזיקה טונאלית פונקציונלית, **מדיאנטה** היא הדרגה השלישית בסולם. בסולם דו מז'ור יהיה זה הצליל מי. האקורד המשולש שנבנה מן המדיאנטה הוא אקורד מתון ורגוע בסולם מז'ורי (ובולט וחד יותר בסולם המינורי), ולו כמה שימושים: הוא יכול להכין לדרגה השישית, ויכול להוות תחליף לדרגה הראשונה (טוניקה).

## ראו גם

* תאוריית המוזיקה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מדיאנטה** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# סובדומיננטה

בהרמוניה, **הסוּבְּדוֹמִינַנְטָה** היא הדרגה הרביעית והשנייה בסולם. כך למשל בסולם דו מז'ור, הסובדומיננטה היא המשולש פה מז'ור. סובדומיננטה משמשת גם לציון המדרגה הרביעית בסולם, כך שבאותו סולם דו מז'ור, יהיה זה הצליל פה. את הסובדומיננטה מסמנים באותיות SD.

שם זה בא מהמילים "סוב" ו"דומיננטה". משמעות המילה "סוב" בלטינית היא מתחת, ומשמעות המילה "דומיננטה" – הדרגה החמישית בסולם.

כמו כן, נהוג לכנות אקורד או דרגה כ"סובדומיננט" (דרגה סובדומיננטית/אקורד סובדומיננטי) אם הפונקציה שלהם אינה טוניקאית (כמו הדרגה הראשונה בסולם), או שאינה דומיננטית, כלומר אינה מיועדת להיפתר לדרגה טוניקאית. לדוגמה, בסולם דו מז'ור הדרגה השנייה, על היפוכיה, תיחשב לסובדומיננטית, וכך גם הדרגה השישית, כשאינה "סיום מדומה". גם דרגות שאינן דיאטוניות יכולות להיחשב לסובדומיננטיות, אם הפונקציה שלהן אינה טוניקאית ואינה דומיננטית, כמו משולש "נפוליטני" ואקורד "גרמני".

## ראו גם

* תורת המוזיקה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סובדומיננטה** בוויקישיתוף
* סובדומיננטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# סובמדיאנטה

במוזיקה טונלית פונקציונלית **סובמדיאנטה** היא הדרגה השישית בסולם הדיאטוני.
לרוב, במהלכים הרמוניים, דרגה זו נחשבת ל"סיום מדומה" (cadenza d'inganno) ומשמשת תחליף מרוכך לדרגת הטוניקה. המדיאנטה הנמוכה (סוב) שבחצי הדרך בין הטוניקה לבין הסובדומיננטה קרויה "סובמדיאנטה" משום שהיא תופסת את הפוזיציה ש"מתחת" לאקורד המשולש שעל הטוניקה בהשוואה לזו התופסת את המדיאנטה שמעל לאקורד המשולש על הטוניקה. בשיטת הסולפג', צליל הסובמדיאנטה מושר כ"לה" במז'ור, כ"פה" במינור. לפעמים הוא נקרא "סופרדומיננטה", כדרגה שמעל הדומיננטה. זהו שמה המקובל (סוב-דומיננט") בצרפתית.

האקורד המשולש הנוצר מעל תו הסובמדיאנטה הוא "אקורד סובמדיאנטי". בניתוח בספרות רומיות, אקורד הסובמדיאנטה מסומן כרגיל בספרות הרומיות "VI" אם זה אקורד מז'ורי, וב"vi" אם הוא אקורד מינורי.

המונח "סובמדיאנטה" עשוי להתייחס גם ליחס בין סולמות מוזיקליים. לדוגמה, ביחס לסולם דו מז'ור, סולם לה מינור הוא הסובמדיאנטה. בסולם מז'ור, סולם הסובמדינטה הוא המינור היחסי ויש בו אותם תווים כמו בסולם המז'ור המקורי. מודולציה לסובמדיאנטה נדירה יחסית, בהשוואה למודולציה לדומיננטה בסולם מז'ור או מודולציה מודולציה למדיאנטה בסולם מינור.

אחד השימושים העיקריים של אקורד הסובמדיאנטה הוא בקדנצה מדומה, V ל-VI במז'ור או v ל-vi במינור.

## ראו גם

* תורת המוזיקה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סובמדיאנטה** בוויקישיתוף
## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# טון מוביל

במוזיקה, **טון מוביל** הוא צליל שנמצא חצי טון מעל, או חצי טון מתחת, לצליל אחר ונמשך אליו. הוא יקרא טון מוביל עליון, או תחתון בהתאם לייחסו אל הצליל היציב אליו הוא נמשך.

הטון המוביל הוא צליל לא יציב המבקש להפתר לצליל יציב בצעד של סקונדה קטנה. כך הדוגמה הנפוצה ביותר לטון מוביל היא הדרגה השביעית בסולם המז'ורי. למשל בסולם דו מז'ור הצליל סי מבקש להיפתר בחצי טון למעלה לטוניקה, דו. בצורה דומה, הדרגה השלישית מי, מבקשת להיפתר למעלה לפה. דוגמה נפוצה לטון מוביל עליון, היא המדרגה השישית במינור, כך בדו מינור הצליל לה במול, הוא צליל מתוח שמבקש להיפתר מטה, לדומיננטה, לסול.

הטון המוביל הראשי של סולם יהיה זה שמושך אל הטוניקה, כלומר, הצליל השביעי. משיכה של חצי טון נתפסת חזקה במיוחד במוזיקה הטונאלית, ולכן הצליל השביעי בסולם, שהוא גם טון מוביל, וגם לא חלק מהמשולש הטוניקאי (כאמור, גם המדרגה השלישית היא טון מוביל, אולם היא נמצאת במשולש הטוניקאי המורכב מהראשונה, השלישית והחמישית), הוא הצליל הכי פחות יציב בסולם דיאטוני.

במודוסים בהם הצליל השביעי איננו טון מוביל, כמו המיקסולידי, או המינור הטבעי, הצליל השביעי בסולם נקרא סאבטוניקה.

## המינור ההרמוני

המודוס, המינור ההרמוני נוצר מכיוון שבסולם המינור הטבעי אין אף טון מוביל לטוניקה. למעשה, הטון המוביל היחידי שיש במינור הטבעי הוא השישית המובילה לחמישית, אולם הטוניקה נמצאת במרחק של טון שלם גם מהצליל שתחתיה וגם זה שמעליה. בלה מינור למשל, הדרגה השנייה היא סי, והשביעית היא סול. במוזיקה טונאלית אחד המתחים החשובים ביותר הוא בין האקורד הדומיננטי לבין האקורד הטוניקאי. אולם בעוד בסולם מז'ורי הטרצה של האקורד הדומיננטי היא טון מוביל לטוניקה, במינור הטבעי אין את המשיכה הזו אל הטוניקה, כי אין את הטון המוביל. על כן נהוג להגביה את הצליל השביעי בסולם כדי שיהפך לטון מוביל אל הטוניקה. לדוגמה, בלה מינור הרמוני, הצליל סול מוגבה לסול דיאז, וכך הוא נהיה לטון מוביל לטוניקה לה.

## האקורדים הגאוגרפים

שלושת האקורדים הגאוגרפים, או האקורדים של הסקסטה המוגדלת, האיטלקי, הצרפתי, והגרמני, הם שלושה אקורדים המכילים סקסטה מוגדלת בין הדרגה הרביעית המוגבהת לדרגה השישית המונמכת. כך למשל, בסולם דו מז'ור, או מינור, האקורדים הללו יכילו את מרווח פה דיאז ולה במול. השימוש של האקורדים הללו הוא פרידומיננטיים, כלומר הם מושכים בצורה מאוד חזקה לדומיננטה, וזאת בגלל שהם בנויים על כך שיש להם שני טונים מובילים אל הצליל הדומיננטי. בדוגמה לעיל, הצליל פה דיאז הוא טון מוביל תחתון לסול, והצליל לה במול, הוא טון מוביל עליון. יחד הם מושכים בצורה מאוד ברורה אל הסול, הוא הדומיננטה של סולמות אלו.

## ראו גם

* תאוריית המוזיקה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **טון מוביל** בוויקישיתוף