# רוברט דה נירו

רוברט דה נירו
Robert De Niro|  |
| דה נירו בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2025 |
|
לידה |
17 באוגוסט 1943 (בן 82) ניו יורק, ארצות הברית  |
|
שם לידה | Robert Anthony De Niro  |
|
מדינה |
איטליה, ארצות הברית  |
|
מקום מגורים | * מארבלטאון
* גרדינר
 |
|
השכלה | * בית הספר למשחק סטלה אדלר
* סטודיו אייץ' בי
* P.S. 41
* בית הספר ליטל רד
* מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
* Rhodes Preparatory School
 |
|
תקופת פעילות |
מ-1963 |
|
השקפה דתית |
נצרות קתולית  |
|
בנות זוג | דיאן אבוט (28 באפריל 1976 – 1988 (כ־11 שנים)) * גרייס הייטאואר (17 ביוני 1997 – 2018 (כ־20 שנה))
* צ'רמיין סינקלייר (1993–1995 (כשנתיים))
* טוקי סמית
 |
|
ילדים |
דרינה דה נירו, ג'וליאן דה נירו, אליוט דה נירו, רפאל דה נירו, איירין דה נירו  |
|
מספר ילדים |
7  |
|
פרסים והוקרה | * פרס דונוסטיה (2000)
* Marrakech International Film Festival Honorary Award
* Global Citizen Awards (2014)
* אביר בלגיון הכבוד (9 במאי 1997)
* פרס אריה הזהב (1993)
* מסדר האמנויות והספרות
* פרס אוסקר (1975)
* מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית
* פרס אריה הזהב (1993)
* פרס נשר הזהב (2006)
* גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (2010)
* מפקד מסדר האמנויות והספרות
* פרס מיוחד של עולם התאטרון (1987)
* פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (8 באפריל 1975)
* פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (31 במרץ 1981)
* פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (1980)
* מדליית החירות הנשיאותית (2016)
* פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (2003)
* פרס מרכז קנדי
* קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית
* פרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים (2019)
 |
|
חתימה |   |
| **פרופיל ב-IMDb** |
|   |

רוברט דה נירו, 2011
**רוברט דה נירו** (באנגלית: **Robert De Niro**; נולד ב-17 באוגוסט 1943) הוא שחקן קולנוע אמריקאי, שזכה פעמיים בפרס אוסקר מתוך 9 מועמדויות, ופעמיים בפרס גלובוס הזהב מתוך 11 מועמדויות. כמו כן קיבל את פרס מרכז קנדי ב-2019 ואת מדליית החירות הנשיאותית מידי הנשיא ברק אובמה ב-2012.

במהלך שנותיו הראשונות בעולם הקולנוע דה נירו כיכב בחמישה סרטים שכיום נמנים בין הגדולים שבכל הזמנים:

* "רחובות זועמים" (1974): דרמת פשע בה דה נירו מגלם מאפיונר מתחיל בשוק ההימורים הניו-יורקי שמצפצף על חוקי העולם התחתון. בסרט זה נעשה שיתף פעולה לראשונה דה נירו עם במאי הקולנוע מרטין סקורסזה.
* "הסנדק 2" (1974): בבימויו של פרנסיס פורד קופולה. דה נירו דיבר איטלקית לאורך כל סצנות הסרט, גילם אותה דמות שבה כיכב מרלון ברנדו בחלקה הראשון של הטרילוגיה. על תפקידו בסרט זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
* "נהג מונית" (1976): בסרט זה התקיים שיתוף הפעולה השני שלו עם הבמאי מרטין סקורסזה. כאן דה נירו מגלם את טראוויס ביקל, חייל אמריקאי שחזר ממלחמת ווייטנאם וחי בצורה סגפנית בניו יורק הישנה, מלאת הפשע והזנות, תוך שהוא סולד מכל "הליכלוך ברחובות".
* "צייד הצבאים" (1978): אפוס אלים ובלתי מתפשר בן 3 שעות על מלחמה ופטריוטיות, והשפעתן על קהילת מהגרים קטנה בארצות הברית.
* "השור הזועם" (1980): דרמת ספורט בשחור-לבן המספרת את סיפורו של ג'ייק למוטה, מתאגרף מצליח שהתנהגותו האלימה מתפרצת גם מחוץ לזירה. סקורסזה ביים את הסרט, כאשר דה נירו עזר בהפקה ובכתיבת התסריט, ואף זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.

בהמשך שיחק דה-נירו במספר גדול של סרטים, חלקם הצליחו מאוד - כמו "החבר'ה הטובים", "אופטימיות היא שם המשחק" והקומדיה "פגוש את ההורים".

## ביוגרפיה

דה נירו נולד בעיר ניו יורק שבארצות הברית. שני הוריו עסקו באמנות, אמו וירג'יניה אדמירל, ממוצא הולנדי, אנגלי, צרפתי וגרמני, עסקה בציור. אביו, רוברט דה נירו, היה ממוצא איטלקי ואירי, ועסק בציור ובפיסול. בהיותו בן 3 הוריו התגרשו, ואף שאימו גידלה אותו - הוא בילה זמן רב גם אצל אביו, שגר בקרבת מקום. ב-2010 החל דה נירו להעניק פרס שנתי לציור לזכר אביו, וב-2014 יצר סרט תיעודי עליו.

דה נירו הצעיר שלט בשפה האיטלקית, כי גדל בילדותו עם אימו בשכונת "ליטל איטלי" שבמנהטן. הוא פקד בתי ספר רבים, ציבוריים ופרטיים, עד שבגיל 16 עזב את בית הספר כדי ללמוד משחק. דה נירו הוקסם מסרטי הקולנוע, והמשחק היווה עבורו גם דרך מפלט מביישנותו. את הופעתו הראשונה על במה ערך כבר בגיל עשר בהצגת "הקוסם מארץ עוץ" בבית הספר בו למד.

דה נירו למד אצל שניים מגדולי המורים האמריקאיים למשחק, סטלה אדלר ולי סטרסברג.

## קריירה

ב-1963, בהיותו בן 20, הצטלם לסרטו הראשון "The Wedding Party", בבימויו של בריאן דה פלמה, אך הסרט יצא לאקרנים רק שש שנים אחר כך, ב-1969.

שני סרטיו הבאים בוימו אף הם על ידי דה פלמה, אך פריצתו לתודעת הקהל התרחשה רק ב-1973, בהופעה שזיכתה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר של איגוד מבקרי הקולנוע בניו יורק, על כיכובו בסרט "פעימות לב" (Bang the Drum Slowly). באותה שנה שיתף פעולה לראשונה עם הבמאי מרטין סקורסזה בסרט "רחובות זועמים". שותפות זו הביאה ברבות השנים לכמה מהופעותיו הבלתי נשכחות של דה נירו, בסרטים: נהג מונית, קזינו, ניו יורק, ניו יורק, השור הזועם, מלך הקומדיה, החבר'ה הטובים ופסגת הפחד.

לפרס אוסקר היה מועמד תשע פעמים, מהן זכה פעמיים בפרס: לראשונה ב-1974 בקטגוריית "שחקן משנה" על משחקו ב"הסנדק 2" של פרנסיס פורד קופולה, ובפעם השנייה ב-1980 בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" על תפקידו ב"השור הזועם", עליו גם זכה בפרס גלובוס הזהב.

המועמדויות הנוספות לפרס האוסקר היו על תפקידיו ב"נהג מונית" (1976), "צייד הצבאים" (1978), "התעוררות" (1990), "פסגת הפחד" (1991) "אופטימיות היא שם המשחק" (2012), "האירי" (2019) ו"רוצחי פרח הירח" (2023).

בספטמבר 1980 ביקר בישראל כאורחו של המפיק הישראלי ארנון מילצ'ן, איתו התיידד. בהמשך השתתף דה נירו ברציפות בשלוש הפקות עתירות תקציב של מילצ'ן: "מלך הקומדיה" (1982), קומדיה סאטירית שביים מרטין סקורסזה; "היו זמנים באמריקה" (1984), סרט מאפיה באורך של שלוש שעות, סרטו האחרון של הבמאי האיטלקי סרג'ו לאונה; ו"ברזיל" (1985), סרט מדע בדיוני, שבוים על ידי טרי גיליאם. שלושת הסרטים זכו להצלחה ביקורתית ואמנותית אך נכשלו בקופות. במשך השנים ביקר דה נירו בישראל עוד פעמים רבות. בין השאר, ביולי 1993 בא להשתתף בטקס פתיחת פסטיבל הקולנוע ירושלים והמכביה הארבע-עשרה. ביוני 2013 הגיע כדי להשתתף בוועידת הנשיא, לכבוד יום הולדתו ה-90 של שמעון פרס.

ב-1993 פנה לראשונה לעסוק בבימוי בסרט "סיפור מרובע ברונקס" בו גם כיכב, וב-2006 ביים את הסרט שומר המדינה.

בשנות ה-2000 השתתף דה נירו במגוון קומדיות: "בואו נדבר על זה", "שואוטיים", "סבא בהפרעה", ועוד.

ב-2002 ייסד את פסטיבל הסרטים טרייבקה, בעקבות פיגועי הטרור שהתרחשו ב-11 בספטמבר 2001 והביאו להתמוטטות מגדלי התאומים ולפגיעה בשכונת טרייבקה בניו יורק, הסמוכה למגדלים. מטרת הפסטיבל להציג את העיר ניו יורק כמרכז קולנוע בין-לאומי, ולתרום לשיקומו של אזור מנהטן תחתית.

ב-2013 כיכב לצד סילבסטר סטאלון בסרט "סוגרים חשבון", כזוג יריבי איגרוף מזדקנים יוצאים מהפנסיה שלהם כדי להילחם בקרב אחד אחרון, 30 שנה אחרי קרב קודם ביניהם.

ב-2015 כיכב לצד אן האת'וויי בקומדיה "המתמחה". הסרט בוים, הופק ונכתב בידי ננסי מאיירס וספג ביקורות שליליות.

ב-2016 שיחק בדרמת האיגרוף "ידי האבן" לצידם של אדגר רמירס, אשר, וג'ון טורטורו. באותה שנה גם שיחק בסרט "קומיקאי", בו גילם קומיקאי שתהילתו כבר חלפה והוא מנסה להמציא עצמו מחדש, בלא הצלחה יתרה.

בנובמבר 2016 דווח שדה נירו ישתתף בסדרת הטלוויזיה בת 20 הפרקים בביום דייוויד או. ראסל "The Nix" לצידה של מריל סטריפ. שכרו הוערך בכ-750,000 דולר לכל פרק בסדרה.

ב-2019 יצא לאקרנים "ג'וקר" בו שיחק את מוריי פרנקלין, קומיקאי בעל תוכנית אירוח שנערץ על ידי ארתור פלק. באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "האירי" של שלוש שעות וחצי, שהפקתו עלתה כ-200 מיליון דולר. עלילת הסרט מתמקדת בסיפור חייו של הגנגסטר פרנק שירן, איש מאפיה אירי שנחשד ב-1975 ברצח ג'ימי הופה, ראש איגוד נהגי המשאיות בארצות הברית. רוברט דה נירו מגלם בסרט את דמותו של שירן, בעוד אל פצ'ינו מגלם את ג'ימי הופה.

## חיים אישיים

בין 1976–1988 היה נשוי לדיאן אבוט, שילדה ב-1978 את בנם רפאל, ובנוסף לו אימץ את בתה מנישואים קודמים. ב-1995 נולדו לדה נירו תאומים (עם אם פונדקאית) מחברתו לחיים אז, טוקי סמית'. ביוני 1997 התחתן עם גרייס הייטאואר, שממנה נולד לו בן במרץ 1998. ב-2011 נולדה לו בת נוספת בעזרת אם פונדקאית. ב-2018 נפרדו דה נירו והייטאואר. ב-2023 דה נירו חשף כי נולד לו בן נוסף. רומנים מפורסמים נוספים של דה נירו כללו את הדוגמניות נעמי קמפבל וסינדי קרופורד, את הזמרת ויטני יוסטון והשחקניות אשלי ג'אד ואומה תורמן.

בשנת 2018 הוא היה יעד לניסיון הפיגוע באמצעות חבילות דואר.

ב-2003 לקה דה-נירו בסרטן הערמונית. רופאיו איבחנו את המחלה בשלב התפתחות מוקדם ביותר, בעת בדיקת מעקב שגרתית - והוא החלים באופן מלא.

## פילמוגרפיה נבחרת

* ברכות (1968) – ג'והן רובין
* מסיבת חתונה (1969) – ססיל (מלווה החתן)
* מנהטן בכחול (1970) – וורדן ג'יימס
* אם הדמים (1970) – לגויים בארקר
* פעימות לב (1973) – מארדיגן נהג המונית
* רחובות זועמים (1973) – ג'והני בוי
* הסנדק 2 (1974) – ויטו קורליאונה
* נהג מונית (1976) – טראביס ביקל
* 1900 (1976) – אלפרדו ברלינגיירי
* הטייקון האחרון (1976) – מונרו סטאר
* ניו יורק, ניו יורק (1977) – ג'ימי דוייל
* צייד הצבאים (1978) – מייקל
* השור הזועם (1980) – ג'ייק לה מוטה
* מלך הקומדיה (1982) – רופרט פאפקין
* היו זמנים באמריקה (1984) – נודלס
* להתאהב (1984) – פרנק ראפטיס
* ברזיל (1985) – הארי טאטל
* המיסיון (1986) – מנדוזה
* הבלתי משוחדים (1987) – אל קאפונה
* ליבו של אנג'ל (1987) – לואיס סייפר
* מרדף חצות (1988) – ג'אק וולש
* אנחנו לא מלאכים (1989) – נד
* התעוררות (1990) – לאונרד לואו
* החבר'ה הטובים (1990) – ג'יימס קונוויי
* אשם על פי חשד (1991) – דייוויד מריל
* מלכודת אש (1991) – דונלד רימגייל
* פסגת הפחד (1991) – מקס קאדי
* לילה ועיר (1992) – הארי פבייאן
* אשה לשניים (1993) – איבן וו. רייט
* כך הייתי (1993) – דווייט
* סיפור מרובע ברונקס (1993) – לורנצו
* פרנקנשטיין (1994) – היצור, הדמות החדה
* קזינו (1995) – סם "אייס" רוטשטיין
* היט (1995) – ניל מק'קאנלי
* חדרו של מרווין (1996) – דוקטור וולי
* המעריץ (1996) – גיל ריינארד
* סליפרס (1996) – האב בובי
* קופלנד (1997) – מו טילדן
* ג'קי בראון (1997) – לואיס גארה
* לכשכש בכלב (1997) – קונראד ברין
* רונין (1998) – סאם
* ציפיות גדולות (1998) – אסיר/לוסטיג
* אנשים מושלמים (1999) – מוסלי פורד
* בואו נדבר על זה (1999) – פול ויטי
* גברים עם כבוד (2000) – ג'יימס לורנס
* פגוש את ההורים (2000) – ג'אק ביירנס
* הרפתקאות רוקי ובולווינקל (2000) – המנהיג חסר הפחד
* הפריצה (2001) – ניק
* 15 דקות (2001) – אבי פלמינג
* עיר ליד הים (2002) – וינסנט לה-מארקה
* שואוטיים (2002) – מיץ' פרסטון
* בואו נדבר על זה פעם שנייה (2002) – פאול ויטי
* שיבוט מסוכן (2004) – ריצ'רד וולס
* הגשר של סאן לואיס ריי (2004) – הארכיבישוף של פרו
* פגוש את הפוקרס (2004) – ג'אק באיירנס
* תפוס ת'כריש (2004) – דיבוב קולו של דון לינו
* משחקים נסתרים (2005) – דייוויד קאטאואיי
* שומר המדינה (2006) – ביל סאליבן
* אבק כוכבים (2007) – קפטיין שיקספיר
* רצח מוצדק (2008) – טורק
* מה קרה עכשיו? (2008) – בן
* כולם בסדר (2009) – פרנק גוד
* סטון (2010) – ג'אק
* פגוש את הפוקרס הקטנים (2010) – ג'אק באיירנס
* ללא גבולות (2011) – קארל ואן לון
* יחידת עילית (2011) – צייד
* סילבסטר בניו יורק (2011) – סטן האריס
* המדריך לאהבה (2011) – אדריאן
* אורות אדומים (2012) – סימון סילבר
* אופטימיות היא שם המשחק (2012) – ג'ו סארקונה
* להיות סופר (2012) - בתפקיד: ג'ונתן פלין
* החתונה הגדולה (2013) – דון
* מחסל מקצועי (2013) – בנג'מין פורד
* החבר'ה הרעים (2013) – פרד בלייק, ג'ובאני מאנצוני
* סוף סוף וגאס (2013) – פאדי
* חלום אמריקאי (2013) – ויקטור טלגיו (ללא קרדיט)
* סוגרים חשבון (2014) – בילי (דה קיד) מק'דונן
* המתמחה (2015) – בן
* אוטובוס 657 (2015) – פרנסיס ("האפיפיור") סילבה
* ג'וי (2015) – רודי
* סבא בהפרעה (2016) – דיק קלי
* ידי האבן (2016) – ריי ארסל
* הקומיקאי (2016) – ג'אקי בורק
* אשף השקרים (2017) – ברני מאיידוף
* ג'וקר (2019) – מוריי פרנקלין
* האירי (2019) – פרנק שיראן
* מלחמה עם סבא (2020) – אד
* המערב הקרוע (2020) –מקס בארבר
* אמסטרדם (2022) – גנרל גיל דילבק
* הנוקם (2022) – שריף צ'רץ'
* רוצחי פרח הירח (2023) – ויליאם הייל
* אבי החתן (2023) – אלבו
* עולם משלו (2023) – סטן
* אלטו נייטס (2025) – ויטו ג'נובזה / פרנק קוסטלו
* Tin Soldier‏ (2025) – טה אשבויין
* פגוש את הכלה (2026) – ג'ק בירנס
* After Exile‏ (TBA) – טד דלוניי
* The Whisper Man‏ (TBA)

### טלוויזיה

* יום אפס (2025) - ג'ורג' מאלן

## פרסים והוקרה

* בדצמבר 2009 קיבל את פרס מרכז קנדי מידיו של הנשיא ברק אובמה.
* בפברואר 2013 קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
* בינואר 2011 הוענק לדה נירו פרס גלובוס הזהב על מפעל חיים.
* ב-2016 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
* ב-2019 הוענק לו פרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים.

### פרס אוסקר

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975 | הסנדק חלק שני | פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | **זכייה** |
| 1977 | נהג מונית | פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר | **מועמדות** |
| 1979 | צייד הצבאים | **מועמדות** |
| 1981 | השור הזועם | **זכייה** |
| 1991 | התעוררות | **מועמדות** |
| 1992 | פסגת הפחד | **מועמדות** |
| 2013 | אופטימיות היא שם המשחק | פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר | **מועמדות** |
| 2020 | האירי | פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר | **מועמדות** |

### British Academy of Film and Television Arts Awards

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | הסנדק חלק שני | פרס באפט"א לשחקן המבטיח בתפקיד ראשי בסרט | **מועמדות** |
| 1977 | נהג מונית | פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי | **מועמדות** |
| 1980 | צייד הצבאים | **מועמדות** |
| 1982 | השור הזועם | **מועמדות** |
| 1984 | מלך הקומדיה | **מועמדות** |
| 1991 | החבר'ה הטובים | **מועמדות** |
| 2020 | האירי | פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר | **מועמדות** |

### פרס גלובוס הזהב

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1977 | נהג מונית | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | **מועמדות** |
| 1978 | ניו יורק, ניו יורק | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | **מועמדות** |
| 1979 | צייד הצבאים | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | **מועמדות** |
| 1981 | השור הזועם | **זכייה** |
| 1989 | מרדף חצות | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | **מועמדות** |
| 1992 | פסגת הפחד | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | **מועמדות** |
| 2000 | בואו נדבר על זה | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | **מועמדות** |
| 2001 | פגוש את ההורים | **מועמדות** |
| 2018 | אשף השקרים | פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה | **מועמדות** |
| 2020 | האירי | פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה | **מועמדות** |
| 2011 | — | גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל | **זכייה** |

### פרסי האמי לבידור בפריים-טיים

| שנה | סרט/סדרה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אשף השקרים | פרס אמי לבידור בפריים טיים לסרט טלוויזיה (כמפיק) | **מועמדות** |
| פרס אמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט | **מועמדות** |
| 2019 | כשהם רואים אותנו | פרס אמי לבידור בפריים טיים למיני-סדרה | **מועמדות** |
| סאטרדיי נייט לייב | פרס אמי להופעת אורח בסדרה קומית | **מועמדות** |

### פרס גילדת שחקני המסך

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | חדרו של מרווין | פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע | **מועמדות** |
| 2013 | אופטימיות היא שם המשחק | פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר | **מועמדות** |
| פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע | **מועמדות** |
| 2017 | אשף השקרים | פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצטיין לשחקנים במיני סדרה או סרט טלוויזיה | **מועמדות** |
| 2020 | האירי | פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע | **מועמדות** |
| — | פרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים | **זכייה** |

### AACTA Awards

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | אופטימיות היא שם המשחק | הפרס הבין-לאומי לשחקן המשנה הטוב ביותר של מכון הסרטים האוסטרלי | **זכייה** |
| 2020 | האירי | הפרס הבין-לאומי לשחקן הטוב ביותר של מכון הסרטים האוסטרלי | **מועמדות** |

### פרס הקומדיה האמריקני

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | בואו נדבר על זה | פרס הקומדיה האמריקני | **מועמדות** |
| 2001 | פגוש את ההורים | **מועמדות** |

### American Movie Awards

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | צייד הצבאים | Best Actor | **מועמדות** |

### פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | שומר המדינה | פרס דוב הזהב | **מועמדות** |
| פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין | **זכייה** |

### Blockbuster Entertainment Awards

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | בואו נדבר על זה | Blockbuster Entertainment Awards | **זכייה** |
| 2001 | פגוש את ההורים | **מועמדות** |

### Boston Society of Film Critics

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | השור הזועם | פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן הטוב ביותר | **זכייה** |

### Christopher Award

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | חדרו של מרווין | Motion Pictures | **זכייה** |

### פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אשף השקרים | Best Television Movie or Miniseries Actor | **מועמדות** |
| 2020 | האירי | פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט הטוב ביותר | **מועמדות** |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר | **מועמדות** |
| פרס בחירת המבקרים לליהוק הטוב ביותר | **זכייה** |

### Detroit Film Critics Society

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אופטימיות היא שם המשחק | Best Supporting Actor | **זכייה** |

### פרס פטל הזהב

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | שואוטיים | פרס פטל הזהב לזוג/להקה הגרועים ביותר (משותף) | **מועמדות** |
| 2017 | סבא בהפרעה | פרס פטל הזהב - השחקן הגרוע ביותר | **מועמדות** |

### איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 | נהג מונית | פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן הטוב ביותר | **זכייה** |
| 1980 | השור הזועם | **זכייה** |

### פרסי הסרטים של MTV

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | פסגת הפחד | פרס הקולנוע של MTV להופעה הטובה ביותר | **מועמדות** |
| פרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר | **מועמדות** |
| פרס הקולנוע של MTV לנשיקה הטובה ביותר (משותף) | **מועמדות** |
| 1997 | המעריץ | פרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר | **מועמדות** |
| 1999 | רונין | Best Action Sequence (משותף) | **מועמדות** |
| 2001 | בואו נדבר על זה | Best Line from a Movie | **זכייה** |
| פרס הסרטים של ה-MTV לצמד הטוב ביותר על המסך (משותף) | **מועמדות** |

### מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | השור הזועם | פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר | **זכייה** |
| 1990 | התעוררות | פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (משותף) | **זכייה** |

### איגוד המבקרים האמריקני

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 | רחובות זועמים | פרס איגוד המבקרים האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר | **זכייה** |
| 1977 | נהג מונית | פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר | **זכייה** |

### פרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 | פעימות לב | Best Supporting Actor | **זכייה** |
| 1977 | נהג מונית | פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקן הטוב ביותר | **זכייה** |
| 1981 | השור הזועם | **זכייה** |
| 1991 | התעוררות | **זכייה** |
| החבר'ה הטובים | **זכייה** |

### פרס סטלייט

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | גברים עם כבוד | פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע | **מועמדות** |
| 2012 | אופטימיות היא שם המשחק | **מועמדות** |
| 2017 | אשף השקרים | Best Actor – Miniseries or Television Film | **זכייה** |

### פרס סאטורן

| שנה | סרט | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | ליבו של אנג'ל | פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר | **מועמדות** |
| 1995 | פרנקנשטיין | **מועמדות** |

## קישורים חיצוניים

*

* רוברט דה נירו, ברשת החברתית פייסבוק
* רוברט דה נירו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* רוברט דה נירו, באתר AllMovie (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר Metacritic (באנגלית)
* רוברט דה נירו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רוברט דה נירו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר Discogs (באנגלית)
* רוברט דה נירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* איי.או סקוט, הניו יורק טיימס, ריאיון עם רוברט דה נירו, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2012
* נעמה רק, שור מזדקן, באתר מאקו, 21 בינואר 2016
* מלחמת וייטנאם חייה במונית של דה נירו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 במאי 2018
* מייקל שולמן, ניו יורקר, טראמפ, MeToo#, גבריות ועתיד הקולנוע - רוברט דה נירו מדבר על הכל, באתר הארץ, 11 באפריל 2019

## הערות שוליים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**: **–** | **פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה – שחקן המשנה הטוב ביותר2013: רוברט דה נירו – "אופטימיות היא שם המשחק"** | **הבא**: **2014: מייקל פסבנדר – "12 שנים של עבדות"** |