# Ostindustrie

Ostindustrie|  |
|
נתונים כלליים |
|
תקופת הפעילות |
מרץ 1943 – מרץ 1944 (כשנה)  |
|
מדינה |
גרמניה הנאצית  |
|
מיקום המטה |
גנרלגוברנמן  |
|
ענפי תעשייה |
ייצור  |
|   |

**Ostindustrie** GmbH (בגרמנית: "**תעשייה מזרחית**", ובקיצור **Osti** ‏(GmbH = חברה בע"מ) היה אחד מפרויקטים תעשייתיים רבים שהקים האס אס תוך שימוש בעבודת כפייה יהודית ופולנית במהלך מלחמת העולם השנייה. Ostindustrie נוסדה במרץ 1943 בפולין הכבושה על ידי גרמניה, והפעילה מפעלי תעשייה יהודיים ופולניים שהוחרמו במלחמה, כולל מפעלי יציקה, מפעלי טקסטיל, מחצבות ומפעלי זכוכית. בראש Ostindustrie עמד אובר-שטורמפיהרר מקס הורן, שהיה כפוף ישירות לאובר-גרופנפיהרר אוסוולד פוהל מהמשרד הראשי למשק ומנהל של האס אס. בשיאה עבדו בחברה כ-16,000 יהודים ו-1,000 פולנים, שנכלאו ברשת מחנות עבודה וריכוז במחוז לובלין שבשטח הגנרלגוברנמן.

גרופנפיהרר אודילו גלובוצניק קיווה להפוך את Ostindustrie לחברת חימוש, אך ויתר על הרעיון כדי להמשיך במבצע ריינהרד. החברה פורקה לקראת מתקפת הנגד הסובייטית של 1944. כל כוח העבודה של Ostindustrie נרצח בתהליך פירוק החברה, כחלק מהשואה בפולין.

## פעולות

עד 16 במאי 1943 שלטה *SS Ostindustrie GmbH* בכמה מפעלים ובתי מלאכה ברחבי פולין שקובצו ליחידות עבודה מנהתיות בשם Werk. בין המפעלים היו מפעל זכוכית בוולומין (*Werk* I), מפעל כבול בדורוהוצ'ה (Dorohucza) במסגרת *Werk* II, מפעל למטאטאים ומברשות בלובלין - *Werk* III - בתי מלאכה בבליז'ין (Bliżyn), ראדום, וטומשוב לובלסקי שהיו חלק מ-*Werk* IV, וכן *Splitwerk* - קבוצת מפעלים בהם מפעל נעליים, מפעל חייטות ונגרות בקרשניק, מפעל דשא בראדום ומפעל יציקה לברזל בלובלין (*Werk* V). כמה *Werke* נוספים היו בבנייה באותה תקופה, כולל מפעלי חלקי חילוף לרכב, בטרווניקי (*Werk* VI), מפעל עבודות עפר ואבן בלובלין (*Werk* VII), מפעל לכלים סניטריים רפואיים (*Werk* VIII), בתי מלאכה שונים לעבודת עבדים בלבוב, ומחנה עבודה בפוניאטובה (שמאוחר יותר הועבר לטבנס). עד אמצע 1943, גלובוצניק העריך את כוח העבודה של אוסטי בכ-45,000 יהודים שנלקחו מרשת של מחנות מקבילים לסניף הראשי במיידנק; עם זאת, התשתית הפיזית באזור לא הספיקה לאכלס מספרים כאלה.

## פירוק

מקס הורן האמין שעבודת כפייה יהודית היא הדרך לעתיד, אך תוכניותיו נעצרו על ידי המרידות בגטאות ורשה וביאליסטוק, האחרון במקום אליו נועדו לעבור מפעלי הטקסטיל והחימוש של בעקבות ההתקוממויות, ועם התפנית בחזית המזרחית, החליט האס אס לחסל את עובדי הכפייה היהודים שנותרו בפולין כדי למנוע תסיסה נוספת. ב-3 בנובמבר 1943, כוח העבודה של Ostindustrie חוסל בשלמותו במהלך אקציית ארנטפסט, בה נורו כ-43,000 קורבנות מרחבי מחוז לובלין בתעלות שהוסוו כתעלות נגד טנקים. לאחר מכן, הורן התלונן בדיווח לגלובוצניק על תוצאות האקציה וטען שזו הפכה את Ostindustrie ל"חסרת ערך לחלוטין באמצעות הסגה [*sic*] של כוח העבודה היהודי". החברה הוכרזה בלתי פעילה רשמית במרץ 1944.

## לקריאה נוספת

* Schulte, Jan Erik (1 בינואר 2007). de Gruyter, Walter (ed.). *Juden in der Ostindustrie GmbH*. *Ausbeutung, Vernichtung, Öffentlichkeit: Neue Studien zur nationalsozialistischen Lagerpolitik* (בגרמנית). Institut für Zeitgeschichte. pp. 54–56. ISBN 978-3110956856. `{{cite book}}`:  (עזרה)
* "Białystok – History". Virtual Shtetl (Museum of the History of Polish Jews). pp. 6–7. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* Silberklang, David (2013). *Gates of Tears: the Holocaust in the Lublin District* (באנגלית). Jerusalem: Yad Vashem. ISBN 978-965-308-464-3.

## הערות שוליים