Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# ניקולה פייטרנג'לי

ניקולה פייטרנג'לי
Nicola Pietrangeli|  |
|
לידה |
11 בספטמבר 1933 תוניס, תוניסיה הצרפתית  |
|
פטירה |
1 בדצמבר 2025 (בגיל 92) רומא, איטליה  |
|
מדינה | איטליה איטליה |
|
גובה |
1.78 מטרים |
|
יד חובטת |
ימין |
|
כינוי | Nik  |
|
תקופת פעילות |
1968–1973 (כ־5 שנים)  |
|
השקפה דתית |
נצרות אורתודוקסית  |
|
פרסים והוקרה | * היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס
* מדליית זהב להצטיינות באתלטיקה (1964)
* צווארון זהב להצטיינות בספורט (2018)
* קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2016)
* פרס פיליפ שאטרייה
* מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1961)
* מסדר שארל הקדוש (2001)
 |
|
יחידים |
|
מאזן קריירה |
278-687 |
|
דירוג שיא |
3 (1959) |
|
זוגות |
|
מאזן קריירה |
21–20  |
|
שיאי גראנד סלאם |
| **זכיות** 4 (2 יחידים, 1 בזוגות גברים, 1 זוגות מעורבים) |
|
אליפות אוסטרליה הפתוחה |
רבע הגמר |
|
אליפות צרפת הפתוחה | **זכייה** (1959, 1960) |
|
וימבלדון |
חצי הגמר |
|
אליפות ארצות הברית הפתוחה |
הסיבוב השלישי |
|   |

**ניקולה פייטרנג'לי** (באיטלקית: **Nicola "Nicky" Pietrangeli**;‏ 11 בספטמבר 1933 – 1 בדצמבר 2025) היה טניסאי איטלקי. הוא זכה במקום ראשון בתחרות הגברים, זוגות גברים וזוגות מעורבים בתחרויות אליפות צרפת הפתוחה 4 פעמים.

## ביוגרפיה

ניקולה פייטרנג'לי נולד בעיר תוניס (אז בשליטה של צרפת) בשנת 1933. אביו היה ממוצא איטלקי ולאימו היו שורשים מרוסיה.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 פייטרנג'לי החל להשתתף בתחרויות משמעותיות. הוא השתתף בתחרויות גראנד סלאם החל משנת 1954 ועד ל-1973.

פייטרנג'לי השתתף ב-4 משחקי הגמר של תחרויות הגברים באליפות צרפת הפתוחה וזכה באליפות צרפת הפתוחה 1959 ובאליפות צרפת הפתוחה 1960. במשחקי הגמר של 1961 ו-1964 הוא הפסיד למנואל סנטנה.

בתחרויות זוגות גברים הוא היה ב-3 משחקי גמר של גראנד סלאם וזכה באליפות צרפת בטניס 1959.

פייטנג'לי שיחק בגמר אליפות צרפת בטניס 1958 בתחרות זוגות מעורבים וזכה לצד שירלי בלומר.

ניקולה פייטרנג'לי היה חבר נבחרת גביע דייוויס של איטליה בה שיחק משנת 1954 ועד לשנת 1972. עם הנבחרת הוא הפסיד בגמר פעמיים. בהמשך הוא היה קפטן הנבחרת.

ניקולה פייטרנג'לי התקבל להיכל התהילה של הטניס בשנת 1986.

בשנת 2010, מגרשי טניס של המתחם הספורטיבי Foro Italico ברומא נקראו על שמו.

נפטר ב-1 בדצמבר 2025.

## הישגים במשחקי גראנד סלאם – תחרות הגברים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שנה** | **יריב בגמר** | **תוצאה** |
| אליפות צרפת הפתוחה 1959 | דרום אפריקה (1928–1994) יאן ורמאאק | 3–6, 6–3, 6–4, 6-1 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1960 | צ'ילה לואיס איילה | 3–6, 6–3, 6–4, 4–6, 6-3 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1961 | ספרד מנואל סנטנה | 6–4, 1–6, 6–3, 0–6, 2-6 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1964 | ספרד מנואל סנטנה | 3–6, 1–6, 6–4, 5–7 |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ניקולה פייטרנג'לי** בוויקישיתוף

* ניקולה פייטרנג'לי, באתר olympedia.org
* ניקולה פייטרנג'לי, באתר ה-ATP
* ניקולה פייטרנג'לי, באתר ה-ITF
* ניקולה פייטרנג'לי, באתר גביע דייוויס
* ניקולה פייטרנג'לי, באתר היכל התהילה של הטניס
* ניקולה פייטרנג'לי, באתר ארכיון הטניס
# מדליית זהב

דוגמאות ל**מדליית זהב**, כסף וארד מאולימפיאדת החורף התשיעית שנערכה באינסברוק ב-1964
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, **מדליית זהב** היא מדליה אשר מוענקת למנצח בתחרות כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הזהב מוענקות גם מדליית כסף למסיים במקום השני ומדליית ארד למסיים במקום השלישי.

בעוד שמדליות זהב מסוימות הן זהב מלא, אחרות עשויות מכסף אך מצופה זהב, כמו מדליה אולימפית, מדליית לורנץ, מדליית הזהב של הקונגרס. מדליות פרס נובל מורכבות מזהב לבן 18 קראט בציפוי זהב 24 קראט.

## קישורים חיצוניים

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# ביל טלברט

ביל טלברט
Bill Talbert|  |
|
לידה |
4 בספטמבר 1918 סינסינטי  |
|
פטירה |
28 בפברואר 1999 (בגיל 80) ניו יורק  |
|
מדינה | ארצות הברית ארצות הברית |
|
יד חובטת |
ימין (חבטת גב היד ביד אחת) |
|
פרסים והוקרה |
היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס (1967)  |
|
יחידים |
|
מאזן קריירה |
201-651 |
|
דירוג שיא |
3 (1949) |
|
זכיות בטורנירים |
49 |
|
שיאי גראנד סלאם |
| **זכיות** 9 (טורנירי גראנד סלאם) 5 תחרויות זוגות גברים, 4 זוגות מעורבים |
|
אליפות אוסטרליה הפתוחה |
הסיבוב השני (1947) |
|
אליפות צרפת הפתוחה |
חצי גמר (1950) |
|
וימבלדון |
רבע הגמר (1950 ) |
|
אליפות ארצות הברית הפתוחה |
גמר (1944, 1945) |
|   |

**ביל טלברט** (באנגלית: **William Franklin Talbert**;‏ 4 בספטמבר 1918 – 28 בפברואר 1999), היה טניסאי אמריקאי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בסוף שנות ה-40 במשחקי זוגות, כשלזכותו 9 זכיות בטורנירי גראנד סלאם בתחרויות זוגות גברים וזוגות מעורבים, השתתפות בגמרים של גביע דייוויס במדי נבחרת ארצות הברית.

## ביוגרפיה

ביל טלברט נולד בסינסינטי. הוא היה חולה סוכרת אך למרות זאת הצליח להגיע להישגים בספורט תחרותי. עד היום טלברט מחזיק בשיא הניצחונות בסינסינטי מאסטרס.

בשנים 1944 ו-1945 טלברט הגיע לגמר של תחרות גברים באליפות ארצות הברית הפתוחה, אך הפסיד בגמר לפרנק פרקר.

בתחרות זוגות גברים הוא ניצח 4 פעמים באליפות ארצות הברית לצד גרדנר מלוי. בשנת 1950 הוא ניצח באליפות צרפת הפתוחה לצד טוני טרברט.

בתחרויות זוגות מעורבים טלברט ניצח בשנים 1943–1946 כאשר שיחק לצד מרגרט אוסבורן דופונט.

טלברט היה חבר נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בשנים 1946–1953.

לאחר פרישה טלברט כתב מספר ספרי הדרכה בנושא טניס. בהמשך הוא עבר לעסקים. בשנים 1971–1975 ו-1978–1985 הוא היה מנהל אליפות ארצות הברית הפתוחה. בתקופתו התחרויות עברו למשכן החדש.

ב-1967 טלברט התקבל להיכל התהילה של הטניס.

טלברט נפטר בשנת 1998 בניו יורק.

## הישגים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שנה** | **יריב בגמר** | **תוצאה** |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1944 | ארצות הברית פרנק פרקר | 4–6, 6–3, 3–6, 3–6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1945 | ארצות הברית פרנק פרקר | 12–14, 1–6, 2–6 |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ביל טלברט** בוויקישיתוף

* ביל טלברט, באתר ה-ATP
* ביל טלברט, באתר ה-ITF
* ביל טלברט, באתר גביע דייוויס
* ביל טלברט, באתר היכל התהילה של הטניס
# ג'ק קרמר

ג'ק קרמר
John Albert Kramer|  |
|
לידה |
1 באוגוסט 1921 לאס וגאס, ארצות הברית  |
|
פטירה |
12 בספטמבר 2009 (בגיל 88) לוס אנג'לס, ארצות הברית  |
|
מקום קבורה |
בית קברות וודלון ממוריאל  |
|
מדינה | ארצות הברית |
|
גובה |
1.88 מטרים |
|
יד חובטת |
ימין (חבטת גב היד ביד אחת) |
|
השכלה | * רולינס קולג'
* תיכון מונטבלו
 |
|
תקופת פעילות |
נובמבר 1947 – 1954 (כ־6 שנים)  |
|
פרסים והוקרה | * היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס
* פרס פיליפ שאטרייה (2002)
 |
|
יחידים |
|
מאזן קריירה |
305-707 |
|
דירוג שיא |
1 (1946) |
|
זכיות בטורנירים |
35 |
|
שיאי גראנד סלאם |
| **זכיות** 3 ביחידים, 6 בזוגות גברים, 1 בזוגות מעורבים |
|
וימבלדון | **זכייה** (1946, 1947) |
|
אליפות ארצות הברית הפתוחה | **זכייה** (1940, 1941, 1943, 1947) |
|   |

**ג'ק קרמר** (באנגלית: **John Albert Kramer**,**Jack Kramer**; ‏ 1 באוגוסט 1921 – 12 בספטמבר 2009) היה טניסאי אמריקאי. הוא זכה במקום ראשון באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-10 ניצחונות התחרויות גראנד סלאם. הוא פעל רבות לפתיחת תחרויות להשתתפות טניסאים מקצועיים ותחילת "העידן החדש".

## ביוגרפיה

ג'ק קרמר נולד בלאס ווגאס בשנת 1921. הוא התאמן במועדון הטניס של לוס אנג'לס ובשנת 1936 זכה באליפות ארצות הברית לגילו.

באליפות וימבלדון קרמר זכה בשנת 1947 בתחרות הגברים. בתחרות זוגות גברים הוא זכה בשנת 1946 ו-1947.

באליפות ארצות הברית הפתוחה קרמר החל לשחק בשנת 1938 כאשר הודח בסיבוב הראשון. בשנת 1943 הוא הפסיד במשחק הגמר. הוא זכה בתחרות יחידים בשנת 1946 ו-1947. בתחרויות זוגות גברים הוא זכה 4 פעמים בשנים 1940–1943 ו-1947. בתחרות זוגות מעורבים הוא זכה בשנת 1941.

ג'ק קרמר היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית וזכה עם הנבחרת בתואר בשנים 1946 ו-1947.

בהמשך הוא עבר לטניס מקצועי וזכה במסגרת זו בתחרויות רבות. הוא המשיך להתחרות עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20.

ג'ק קרמר היה עסקן טניס ופעל רבות לפתיחת תחרויות טניס לרבות "גראנס סלאם" לטניסאים מקצועיים. פעילות שלו הסתיימה בהצלחה בשנת 1968 עם תחילת "עידן הפתוח".

בשנת 1979 קרמר פרסם ספר The Game: My 40 Years in Tennis בה בין היתר דירג טניסאים בולטים של התקופה. הוא היה בין מייסדי התאחדות הטניסאים המקצוענים. תקופה ארוכה הוא היה שדרן ספורט BBC באליפות וימבלדון.

ב-1968 קרמר התקבל להיכל התהילה של הטניס.

ג'ק קרמר נפטר בשנת 2009 מסרטן.

## הישגים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שנה** | **יריבה בגמר** | **תוצאה** |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1943 | ארצות הברית ג'ו האנט | 3–6, 8–6, 8-10, 0-6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1946 | ארצות הברית טום בראון | 9–7, 6–3, 6-0 |
| אליפות וימבלדון 1947 | ארצות הברית טום בראון | 6–1, 6–3 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1947 | ארצות הברית פרנק פרקר | 4–6, 2–6, 6-1, 6-0, 6-3 |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ג'ק קרמר** בוויקישיתוף

* ג'ק קרמר, באתר ה-ATP

* ג'ק קרמר, באתר ה-ITF

* ג'ק קרמר, באתר גביע דייוויס

* ג'ק קרמר, באתר היכל התהילה של הטניס
* ג'ק קרמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'ק קרמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
# ארתור לרסן

ארתור לרסן
Arthur Larsen|  |
|
לידה |
17 באפריל 1925 הייוורד, ארצות הברית  |
|
פטירה |
7 בדצמבר 2012 (בגיל 87) סן ליאנדרו, ארצות הברית  |
|
שם לידה | Arthur David Larsen  |
|
מדינה | ארצות הברית |
|
גובה |
1.78 מ' |
|
יד חובטת |
שמאל |
|
השכלה | * אוניברסיטת סן פרנסיסקו
* San Leandro High School
 |
|
תקופת פעילות |
1948–1956 (כ־8 שנים)  |
|
פרסים והוקרה |
היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס  |
|
יחידים |
|
מאזן קריירה |
150-497 |
|
דירוג שיא |
3 (1950) |
|
זכיות בטורנירים |
47 |
|
שיאי גראנד סלאם |
| **זכיות** 1 - תחרות הגברים |
|
אליפות אוסטרליה הפתוחה |
חצי הגמר (1951) |
|
אליפות צרפת הפתוחה |
הגמר (1954) |
|
וימבלדון |
חצי הגמר (1950, 1951, 1953) |
|
אליפות ארצות הברית הפתוחה | **זכייה** (1950) |
|   |

**ארתור לרסן** (באנגלית: **Arthur David "Art" Larsen** ; ‏ 17 באפריל 1925 – 7 בדצמבר 2012) היה טניסאי אמריקאי. הוא זכה בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה.

## ביוגרפיה

ארתור לרסן נולד בשנת 1925 בהייוורד באזור סן פרנסיסקו למשפחה של מהגרים מדנמרק. אביו וסבו היו ספורטאים בולטים. ארתור החל לשחק טניס בגיל 11 ובגיל 14 זכה לתחרות לבני גילו.

בשנת 1942 לרסן גויס לצבא ארצות הברית. הוא השתתף בקרבות באירופה לרבות הפלישה לנורמנדי. לאחר סיום השירות, לרסן התקשה לחזור לחיים אזרחיים ורופאים המליצו לו לעסוק בטניס. הוא התחיל לימודים באוניברסיטה בסן פרנסיסקו והשתתף בתחרויות לסטודנטים.

שיא הקריירה של לרסן הייתה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1950 הוא ניצח בתחרות הגברים באליפות ארצות הברית הפתוחה.

בשנת 1951 הוא הגיע לחצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה ולרבע הגמר באליפות וימבלדון. בשנת 1954 הוא הגיע למשחק הגמר של אליפות צרפת הפתוחה אך הפסיד לטוני טרברט.

ארתור לרסן הגיע לשלב חצי הגמר בתחרות זוגות גברים שמספר תחרויות גראנד סלאם.

לרסן היה הראשון שניצח באליפויות ארצות הברית בכול 4 סוגי המגרשים.

בשנת 1956 לרסן עבר תאונת דרכים קשה. הוא היה בתרדמת כ-3 שבועות, איבד את עינו והיה משותק חלקית.

בשנת 1969 נכלל לרסן בהיכל התהילה של הטניס.

לרסן נפטר בשנת 2012 בגיל 87.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ארתור לרסן** בוויקישיתוף

* ארתור לרסן, באתר ה-ATP

* ארתור לרסן, באתר ה-ITF

* ארתור לרסן, באתר גביע דייוויס

* ארתור לרסן, באתר היכל התהילה של הטניס
# בלאנש בינגלי

בלאנש בינגלי
Blanche Bingley Hillyard|  |
|
לידה |
3 בנובמבר 1863 אילינג, בריטניה |
|
פטירה |
6 באוגוסט 1946 (בגיל 82) Marehill, הממלכה המאוחדת  |
|
שם לידה | Blanche Bingley  |
|
מדינה | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
|
תקופת פעילות |
1884–1912 (כ־28 שנים) |
|
בן זוג | ג'ורג' היליארד (13 ביולי 1887 – 1943 (כ־55 שנים))  |
|
פרסים והוקרה |
היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס  |
|
שיאי גראנד סלאם |
| **זכיות** 6 |
|
וימבלדון | **זכייה** (1886, 1889, 1894, 1897, 1899, 1900) |
|   |

**בלאנש בינגלי היליארד** (באנגלית: **Blanche Bingley Hillyard**‏; 3 בנובמבר 1863 – 6 באוגוסט 1946) הייתה טניסאית בריטית. הופיעה בגמר טורניר וימבלדון 13 פעמים וזכתה ב-6 מתוכם. היא מחזיקה בשיא מספר ההעפלות למשחקי הגמר, ובשיא מספר ההופעות של טניסאי בטורניר.

## תולדות חייה

בינגלי נולדה באילינג. בשנת 1884 השתתפה לראשונה באליפות וימבלדון, שאך נפתחה אז לנשים. באליפות וימבלדון 1885 הגיעה לגמר ונוצחה על ידי יריבתה, אלופת השנה הקודמת, מוד ווטסון. שנה לאחר מכן הביסה אותה בינגלי בשתי מערכות 6–3, 6–3.

בין השנים 1887 ל-1893 העפילה לגמר בכל שנה, כאשר בחמש מתוך שנים אלה התמודדה בגמר מול הטניסאית לוטי דוד והפסידה בכולן (1887, 1888, 1891, 1892 ו-1893) רק בשנים בהן לא הגיעה דוד לגמר הצליחה בינגלי לנצח בו. ב-1887 נישאה לשחקן הטניס ג'ורג' היליארד (זוכה מדליית הזהב בטניס באולימפיאדת לונדון) וצירפה את שם משפחתו לשמה. בשנת 1908, השתתפה באולימפיאדת לונדון בטורניר הטניס לנשים והפסידה ליריבתה דורה בות'בי ברבע הגמר משום שפרשה. הופעתה האחרונה בווימבלדון הייתה בשנת 1912, בגיל 48.

## הישגים

בטורניר וימבלדון

### זכיות

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שנה** | **יריבה בגמר** | **תוצאה** |
| 1886 | הממלכה המאוחדת מוד ווטסון | 6–3, 6–3 |
| 1889 | הממלכה המאוחדת הלנה רייס | 4–6, 8–6, 6–4 |
| 1894 | הממלכה המאוחדת אדית אוסטין | 6–1, 6–1 |
| 1897 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 5–7, 7–5, 6–2 |
| 1899 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 6–2, 6–3 |
| 1900 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 4–6, 6–4, 6–4 |

### הפסדים בגמר

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שנה** | **יריבה בגמר** | **תוצאה** |
| 1885 | הממלכה המאוחדת מוד ווטסון | 6–1, 7–5 |
| 1887 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–2, 6–0 |
| 1888 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–3, 6–3 |
| 1891 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–2, 6–1 |
| 1892 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–1, 6–1 |
| 1893 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–8, 6–1, 6–4 |
| 1901 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 6–2, 6–2 |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **בלאנש בינגלי** בוויקישיתוף

* בלאנש בינגלי, באתר olympedia.org
* בלאנש בינגלי, באתר ה-ITF
* בלאנש בינגלי, באתר היכל התהילה של הטניס
* Blanche Hillyard (1863-1946) - Six Times Wimbledon Singles Champion
* "Lady Champion of England.". Australian Town and Country Journal . 14 October 1899. p. 55.
* בלאנש בינגלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

## הערות שוליים
# סמל פרו

סמל פרו|
פרטים |
| --- |
|
המחזיק בסמל |
פרו  |
|
תאריך אימוץ |
25 בפברואר 1825  |
|   |

**סמל** המדינה של **פרו או** הסמל הלאומי שלה מופיעים בארבע גרסאות: סמל המדינה הרשמי (Escudo de Armas), הסמל/המגן הלאומי (Escudo Nacional), חותם המדינה הגדול (Gran Sello del Estado), וסמל הצי (Naval Coat of Arms).

ארבעתם בנויים בצורה של מגן הכולל שלושה מאפיינים: בפינה השמאלית העליונה מופיעה הויקוניה המצויה, שהיא בעל החיים הלאומי של פרו, ומאחוריה שדה כחול המייצג את הפאונה של פרו. העץ בפינה הימנית העליונה הוא צינכונה, (המקור לחומר כינין, תרופה ישנה למלריה והמרכיב העיקרי במי טוניק), על רקע לבן המייצג את הפלורה הלאומית. בחצי התחתון מופיעה קרן השפע על רקע אדום, והמטבעות הנשפכים מקרן השפע מייצגים את משאבי המדינה.

* סמל המדינה
 *Escudo de Armas*
* הסמל הלאומי
 *Escudo Nacional*
* החותם הלאומי
 *Gran Sello del Estado*

## ראו גם

* דגל פרו
* המנון פרו

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **סמל פרו** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# חוסה קרלוס מריאטגי

**חוסה קרלוס מריאטגי** (בספרדית: **José Carlos Mariátegui**‏; 14 ביוני 1894 - 16 באפריל 1930) היה עיתונאי פרואני, הוגה דעות ופעיל פוליטי. בטרם נפטר בגיל 35 היה סופר מחונן אשר נחשב לאחד הסוציאליסטים המשפיעים ביותר של אמריקה הלטינית במאה ה-20. עבודתו המפורסמת ביותר "שבעה מאמרי פרשנות על המציאות הפרואנית" (1928) עדיין נקראת בדרום אמריקה.

על אף שהיה מרקסיסט מוצהר ואוטודידקט, טען מריאטגי כי המהפכה הסוציאליסטית צריכה להתפתח באופן אורגני באמריקה הלטינית על בסיס התנאים וההוויה המקומיים, ולא כתוצאה מיישום מכני של נוסחאות אירופאיות.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **חוסה קרלוס מריאטגי** בוויקישיתוף
* חוסה קרלוס מריאטגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# הוצאת גלימאר

הזר מאת אלבר קאמי בהוצאת גלימאר
**הוצאת גלימאר** (בצרפתית: **Éditions Gallimard**) היא אחת ההוצאות לאור היוקרתיות ביותר בצרפת. במאמר בגארדיאן היא מתוארת כבעלת "רשימת הספרים הטובה בעולם". ב-2003 ההוצאה ובתי ההוצאה הנספחים אליה הוציאו 1418 כותרים.

גלימאר נוסדה בפריז בשנת 1911 על ידי גסטון גלימאר (1881–1975) בתור nrf‏ - Les Éditions de la Nouvelle Revue Française (ההוצאה של הסקירה הצרפתית החדשה). לוגו ה-nrf המסוגנן עדיין מופיע בספרים רבים הרואים אור בהוצאה כיום.

## בתי ההוצאה לאור

### בתי הוצאה נלווים

* Éditions Denoël
* Les Éditions du Mercure de France
* Nouveaux Loisirs (tourist guides)
* Futuropolis
* Gallimard Jeunesse
* P.O.L. (88 %)
* Les Éditions de la Table Ronde

### מפיצים

* SODIS
* SOCADIS (joint venture with Flammarion)
* Centre de Diffusion de l'Édition
* France Export Diffusion

## רשימת אוספים

* L'Arbalète/Gallimard
* L'Arpenteur
* L'Aube des peuples
* Bibliothèque de la Pléiade|La Bibliothèque de la Pléiade
* Bibliothèque des histoires
* La Bibliothèque Gallimard
* Bibliothèque des idées
* Bibliothèque des sciences humaines
* La Blanche
* Le Cabinet des Lettrés
* Les Cahiers de la Nrf
* Le Chemin
* Connaissance de l'inconscient
* Continents noirs
* Le Débat
* Découvertes Gallimard (en) (made out of François Maspero's publishing house
* Du Monde entier
* Folio
* Folio essais
* Folio histoire
* Folio actuel
* Folio bilingue
* Folio théâtre
* Folio plus
* Foliothèque
* Folio classique
* Folio policier
* Folio SF
* Folio documents
* Folio 2 €
* Folioplus classiques
* Haute enfance
* L'Imaginaire
* L'Infini
* Joëlle Losfeld
* Livres d'art
* NRF Biographies
* NRF Essais
* La Noire
* Poésie/Gallimard
* Le Promeneur
* Quarto
* Série noire
* Le Temps des images
* L'Univers des formes
* L'Un et l'autre

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **הוצאת גלימאר** בוויקישיתוף

* אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת גלימאר (בצרפתית)

* הוצאת גלימאר, ברשת החברתית פייסבוק
* הוצאת גלימאר, ברשת החברתית X (טוויטר)
* הוצאת גלימאר, ברשת החברתית אינסטגרם
* הוצאת גלימאר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* שירי לב-ארי, עכבר העיר אונליין, פרס הוקרה לעורך הוצאת גאלימר ז'אן מטארן במשכנות שאננים, באתר הארץ, 11 במאי 2008
# מג'יד אבן א-רזא

מג'יד אבן א-רזא
مجید ابن‌الرضا|  |
|
לידה |
1964 (בן 62 בערך)  |
|
מדינה | איראן איראן |
|

שר ההגנה של איראן|
2 במרץ 2026 – מכהן (3 חודשים ו־19 ימים) |
|
מנהיג דת בתקופה |
מוג'תבא חמינאי |
|
תחת הנשיא |
מסעוד פזשכיאן |
|
→ עזיז נסירזאדה |

 |
|
שירות ביטחוני |
|
השתייכות | הכוחות המזוינים של איראן הכוחות המזוינים של איראן |
|
דרגה |
בריגדיר גנרל |
|
פעולות ומבצעים |
|
מבצע שאגת הארי |
|   |

סייד **מג'יד אבן א-רזא** (בפרסית: **مجید ابن‌الرضا**) הוא קצין צבא איראני בדרגת בריגדיר גנרל. ב-2 במרץ 2026 מונה על ידי נשיא איראן מסעוד פזשכיאן לממלא מקום שר ההגנה של איראן, והחליף בתפקיד זה את קודמו, עזיז נסירזאדה, שחוסל על ידי ישראל במבצע שאגת הארי. קודם לכן היה סגן שר ההגנה.

## ראו גם

* מבצע שאגת הארי

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# היית'ם בן טארק אאל סעיד

היית'ם בן טארק אאל סעיד
هيثم بن طارق آل سعيد|  |
|
לידה |
13 באוקטובר 1954  (בן 71) מסקט, סולטנות מוסקט ועומאן  |
|
מדינה | עומאן עומאן |
|
מקום מגורים |
בית אל-ברכה  |
|
השכלה | * בית ספר ברומאנא (1972)
* אוניברסיטת אוקספורד (1979)
* בית ספר א-סעידיה
* קולג' פמברוק
 |
|
תארים |
סולטאן עומאן |
|
השקפה דתית |
אסלאם איבאדי |
|
שושלת בית סעיד |
|
אב |
טארק בן תיימור אאל סעיד |
|
אם |
שוואנה בנת חמוד אל-בוסעידיה |
|
יורש העצר |
דִ'י יַ֫זֶן בן היית'ם אאל סעיד |
|

סולטאן עומאן ה־10|
11 בינואר 2020 – מכהן (6 שנים ו־5 חודשים) |
|
→ קאבוס, סולטאן עומאןנוכחי ← |

 |
|   |

**היית'ם בן טארק אאל סעיד** (בערבית: **هيثم بن طارق آل سعيد**; נולד ב-13 באוקטובר 1954[דרוש מקור]) הוא הסולטאן הנוכחי של עומאן. היית'ם ירש את התפקיד מבן דודו, קאבוס בן סעיד אאל סעיד, לאחר מותו. הוא החל בכהונתו בתפקיד ב-11 בינואר 2020. בעבר שירת היית'ם כשר המורשת והתרבות העומאני מ-2002 עד 2020.

## רקע

היית'ם בן טארק הוא חבר במשפחת המלוכה העומאנית, בית סעיד, בנם של טארק בן תיימור, בנו של הסולטאן תיימור בן פייסל ולאמו שוואנה בנת חמוד אל-בוסעידיה ב-13 באוקטובר 1954 בבירת עומאן מסקט. בשנת 1979 סיים היית'ם את לימודיו בתוכנית שירות החוץ של אוניברסיטת אוקספורד. אחיו של היית'ם משרת כסגן ראש ממשלת עומאן.

## קריירה

היית'ם היה ראש ההתאחדות העומאנית לכדורגל הראשון, במהלך שנות השמונים של המאה העשרים המוקדמות. הוא מתואר כחובב ומעודד ספורט. היית'ם בן טארק אאל סעיד שירת כסמנכ"ל לעניינים פוליטיים של משרד החוץ העומאני משנת 1986 עד 1994, ובהמשך מונה למזכיר הכללי של משרד החוץ העומאני (1994–2002). באמצע שנות התשעים של המאה העשרים התמנה היית'ם בן טארק אאל סעיד לתפקיד שר התרבות של עומאן. הוא ייצג את עומאן בטקסים תרבותיים שונים ברחבי העולם. בשנת 2016, קיבל היית'ם את פניהם של צ'ארלס, נסיך ויילס ואשתו קמילה בביקורם בעומאן.

היית'ם שירת גם כיושב הראש של הוועידה לחזון העתידי של עומאן – "עומאן 2040", זאת לצד היותו נשיא הכבוד של האגודה העומאנית לאנשים בעלי צרכים מיוחדים ונשיא אגודת הידידות היפנית-עומאנית.

### סולטאן עומאן

לאחר מותו של בן דודו הסולטאן קאבוס ב-10 בינואר 2020 בלא צאצאים, ירש היית'ם בן טארק אאל סעיד את בן דודו. היית'ם הוכרז כסולטאן עומאן על ידי מועצת הביטחון של עומאן, שפתחה את מכתב הצוואה שהשאיר הסולטאן קאבוס ובו צוין שמו של היית'ם כיורש. במהלך נאומו הראשון כסולטאן הבטיח להשאיר את מדיניות החוץ עושת-השלום של עומאן כרגיל ולפתח עוד יותר את הכלכלה העומאנית.

ב-12 בינואר 2021 הוציא הסולטאן היית'ם צו מלכותי הקובע כי מכאן ואילך ימונה בעומאן יורש עצר רשמי, שיהיה בנו הבכור של הסולטאן המכהן. בעקבות הצו הפך בנו הבכור של היית'ם, דִ'י יַ֫זֶן, ליורש העצר הראשון בעומאן.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **היית'ם בן טארק אאל סעיד** בוויקישיתוף
* ליאור בן ארי, הכתובת העתידית לישראל מול איראן? הסולטן של המתווכת הנצחית, שלא סוגר דלתות, באתר ynet, 16 בנובמבר 2024

## הערות שוליים
# סיירת (יחידה צבאית)

**סיירת** היא יחידה צבאית הנמנית עם הכוחות המיוחדים ואשר ללוחמים בה הכשרה עמוקה בסיור ומיומנות ב: סיור, איסוף מודיעין קרבי, ניווט רגלי ורכוב, ביצוע תצפיות מגוונות בהתאם לתוואי השטח, לחימה בטרור, הכוונה והובלת הכוחות הלוחמים.

## בצה"ל

בחיל הרגלים, בכל חטיבה קיים גדוד סיור (גדס"ר) ובו פלוגת סיור (פלס"ר) שנחשבת לסיירת החטיבה עצמה. בשנים האחרונות חודשו חלק מהסיירות בחיל הרגלים. בחטיבת כפיר הוקמה סיירת חרוב החדשה שמבצעת פעילות לוט"ר ולש"ב מובחרת ביהודה, שומרון ועזה. בסוף 2020, גדודי הסיור של חטיבות חי"ר בצה"ל (חטיבת צנחנים, חטיבת גולני, חטיבת גבעתי, חטיבת נח"ל וחטיבת כפיר) עברו שינוי דרסטי במבנה שלהם ושמם שונה ל"סיירת צנחנים", "סיירת גולני", "סיירת גבעתי" ו"סיירת נח"ל" (שמות שבעבר יוחדו לפלס"ר בלבד) בהתאמה. בחיל השריון, בחטיבות 7 ו-401 היו קיימות פלוגות סיור, המוכרות כפלס"ר שריון, עד לסגירתן ב-2021 והחלפתן בפלוגות חשיפה-תקיפה.

בחיל האיסוף הקרבי הלוחמים מבצעים פעולות סיור, מפאת תפקידו המקצועי הייעודי של החיל באיסוף מודיעין קרבי. שני סוגי הלוחמים בחיל מכוונים לשני סוגי איסוף מודיעין בתצורה של סיירת: הלוחמים הייעודיים, שתפקידם לעסוק בפעילות מודיעין קרבי המכוונת לפתרון בעיה ספציפית בתחום הביטחון השוטף, ולוחמי יחמ"מ, שתפקידם איסוף מודיעין קרבי לצורך בניית בנק מטרות ומודיעין אופרטיבי עבור כלל צה"ל. שני סוגי הלוחמים יכולים לעבוד בתצורת סיירת בבט"ש ובמתאר אופרטיבי, אך מוקד העיסוק מותאם לגזרה ולהגדרת הלוחם כייעודי או כלוחם יחמ"מ.

בחיל ההנדסה הקרבית, בכל גדוד קיימת מחלקת סיור (מחס"ר), שבנויה ופועלת על אותה צורה כמו הפלס"ר אך באופן של צוותים. בנוסף, ביהל"ם, יחידת העילית ההנדסית של החיל, קיימת סיירת יעל המתמחה בסיור, איסוף מודיעין קרבי, חבלה התקפית וקומנדו הנדסי.

סיירת מרכזית ומפורסמת בצה"ל היא סיירת מטכ"ל, יחידת הסיור והקומנדו של אגף המודיעין.

בעבר פעלו סיירות פיקודיות:

* סיירת אגוז תחת פיקוד הצפון. פעלה מ-1956 עד 1957 ומ-1964 עד 1973 (רשמית פורקה ב-1974). בשנת 1995 הוקמה מחדש כיחידת אגוז ופעילה עד ימינו.
* סיירת חרוב תחת פיקוד המרכז. פעלה מ-1967 עד 1973.
* סיירת שקד תחת פיקוד הדרום. פעלה מ-1955 עד 1974 ומ-1980 עד 1983.

בעקבות סיירת מטכ"ל, בסלנג הישראלי, המונח "סיירות" נהפך לכינוי לכל היחידות המובחרות, גם לאלה המיועדות לפעולות קומנדו. בעקבות זאת, יום מיונים ליחידות מובחרות במסגרת תהליך המיון והגיוס לצה"ל נקרא "יום סיירות", אף שהוא משמש גם יחידות שאינן סיירות.

בחיל הים - המונח **סיירת** מתייחס ליחידות סיור המרכיבות את פלגות הבט"ש.

## ראו גם

* כוחות מיוחדים
* יחידות מובחרות בצה"ל

## קישורים חיצוניים

* אתר יחידה- אתר יחידות צה"ל - הסברים על יחידות צה"ל השונות באתר יחידה
* הגדס"ר הופך לסיירת. כך זה הולך לקרות, באתר צה"ל, 19 בנובמבר 2020

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.