Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# שבשבת

שבשבת לגינה
**שבשבת** היא מכשיר המתחבר אל אזור מוגבה, כגון גג או עמוד, שתכליתו קביעת כיוון הרוח. בשימוש העממי משמעותה גם "גלגלי רוח" – טורבינת רוח קטנה עשויה ניר או פלסטיק לצורך קישוט או משחק. ישנן שבשבות רוח המשמשות לנוי ובדרך כלל הן בגובה נמוך.

## מבנה

לשם פעולה, על שבשבת להיות בנויה בהתחשבות בשתי דרישות עיצוביות: מצד אחד, משקלה של השבשבת צריך להיות מחולק באופן שווה בין שני צדיה, ומצד שני, האזורים החשופים אל הרוח צריכים **לא** להיות שווים בגודלם. דבר זה גורם לשבשבת לשאוף למצב בו האזור הקטן ביותר יפנה אל הרוח, שכן במצב זה כמות הרוח על משטח השבשבת מינימלית. כשהשבשבת מסתובבת, היא מראה את כיוון הרוח ובכך תראה את כיוון הרוח.

כדי לאפשר למשתמש לקבוע את כיוון הרוח בקלות, רוב השבשבות מצוידות בסימונים על בסיסם המצביעים על הכיוונים האפשריים. נהוג גם לחבר אל השבשבת מכשיר למדידת מהירות הרוח שכן בשל הדמיון בן המכשירים ניתן להשתמש באותו בסיס עבור שניהם.

## שימוש

שבשבת המשמשת למשחק
כדי להשיג קריאה מדויקת על השבשבת להיות ממוקמת גבוה מעל הקרקע ובמרחק משמעותי מבניינים עצים או כל חפץ אחר שעלול להשפיע על כיוון הרוח. שינוי בכיוון הרוח יכול להיות משמעותי כשהוא בא בשילוב עם תנאי מזג אוויר אחרים, מה שמאפשר למשתמש בשבשבת לבצע תחזיות מזג אוויר לטווח הקצר. שבשבות מודרניות בדרך כלל מחוברת אל מכשיר המאפשר קריאה מרחוק של כיוון הרוח.

השבשבת יכולה גם לשמש לשם הכוונת טורבינת רוח או גלגלי רוח קישוטיים (הקרויים "שבשבות" אף הם, באופן עממי) אל תוך הרוח.

## סוגים

שבשבת של מד רוח
לשבשבות צורות רבות, אולם הצורות הנפוצות ביותר כוללות את התרנגול והחץ. שבשבות בצורת תרנגול, או בצורה קישוטית דומה, לא מצביעות בדרך כלל על כיוונה המדויק של הרוח, במיוחד כשמדובר ברוח איטית, וזאת משום שרובן עונות רק על דרישת עיצוב אחת: אף על פי שהאזור החשוף לרוח אינו שווה, המשקל בדרך כלל אינו מחולק באופן שווה גם הוא.

שבשבות בצורת חץ או צורה מופשטת דומה ידועות כמדויקות יותר, וכיום הן נפוצות בהרבה מבעבר. זאת מפני שבשעה שבעבר לשבשבות הייתה מטרה קישוטית, כיום השבשבת כמעט ולא נראות, כיוון שבשל ההתפתחות הטכנולוגית, הקריאות נעשות ממרחק.

## ראו גם

* שבשבות המשמשות לנוי בגינה ביישוב נופיםשבשבת בצורת תרנגול בראש הכנסייה באלוני אבא.שרוול רוח
* מד רוח

## קישורים חיצוניים

* הספרייה הדיגיטלית של המוזיאון הלאומי – שבשבות
* גלריית שבשבות – סוגי שבשבות
* שבשבות ביתיות

## הערות שוליים
# פורד 3 טון M1918

פורד 3 טון M1918|  |
|
מידע כללי |
|
סוג |
טנק קל |
|
מדינת מקור | ארצות הברית ארצות הברית |
|
יצרן |
פורד  |
|
שנת ייצור |
1918 |
|
מערכה מרכזית |
מלחמת העולם הראשונה |
|
→ אין |
|
מידע טכני |
|
אורך |
4.30 מטרים |
|
רוחב |
1.80 מטרים |
|
גובה |
1.80 מטרים |
|
משקל |
3.4 טון |
|
מהירות |
12.8 קמ"ש |
|
טווח פעולה |
55 קילומטר |
|
מנוע |
4 צילינדרים, בנזין, 45 כוחות סוס (2 מנועים של פורד מודל T) |
|
שריון |
13 מ"מ |
|
צוות |
2 (נהג + תותחן) |
|
מערכות נשק |
|
חימוש עיקרי |
מקלע 7.62 מ"מ ("M1919 Browning machine gun" שימוש בתבנית אנ עבור "M1919 Browning machine gun" בשפה en כאשר הערך M1919 בראונינג כבר קיים) |
|
חימוש משני |
אין |
|   |

**פורד 3 טון M1918** (באנגלית: **Ford 3-Ton M1918**) היה טנק קל, מהטנקים הראשונים שיוצרו בארצות הברית, מתוצרת יצרנית הרכב **פורד** אשר יוצר בשנת 1918.

סך הכול יוצרו 15 יחידות.

## היסטוריה

הייצור הראשוני של "פורד 3 טון M1918" היה של חמישה עשר טנקים, אחד מהם נשלח לצרפת לבדיקה. התכנון המקורי היה על שיתוף פעולה בשדה הקרב בין ה"פורד 3 טון M1918" לטנק הצרפתי רנו FT-17.

חוזה עבור 15,000 כלי רכב אלה הוענק. עם זאת, חיל הטנקים האמריקאי ראה שהוא לא עומד בדרישות שרצו. החוזה של 15,000 הטנקים הסתיים על ידי שביתת הנשק במלחמת העולם הראשונה, משאיר רק את 15 כלי רכב המקוריים שיוצרו.

## מאפיינים

* יחס כח/משקל: 10.4 כ"ס לטון
* קיבולת מכל דלק - 17 גלון (64.35 ליטר)
* חימוש עיקרי - מקלע (ללא תותח)

### מעבר מכשולים

* עומק מים וקרקע: 80 סנטימטר
* תעלות (רוחב): 2.00 מטר
* קירות (גובה): 80 סנטימטר
* יכולת טיפוס: 25° (מעלות)

## תמונות

* "פורד 3 טון M1918"
* "פורד 3 טון M1918"
* "פורד 3 טון M1918"

## לקריאה נוספת

* "פורד 3 טון M1918" - תמונות
* "פורד 3 טון M1918" - תמונות (net-maquettes.com/pictures/ford-3-ton-1918)

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **פורד 3 טון M1918** בוויקישיתוף
* פורד 3 טון M1918, סרטון באתר יוטיוב
* פורד 3 טון M1918, סרטון באתר יוטיוב
* פורד 3 טון M1918, סרטון באתר יוטיוב

## הערות שוליים
# גוריונוב SG-43

גוריונוב SG-43|  |
|
מידע כללי |
|
סוג |
מקלע בינוני  |
|
מדינת מקור |
ברית המועצות  |
|
תכנון | Peter Maksimovich Goryunov  |
|
יצרן |
מפעל דגטיאריוב, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה  |
|
תקופת השימוש |
1943–1968 (כ־25 שנים)  |
|
מלחמות |
מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה, מלחמת האזרחים הסינית, החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, מלחמת וייטנאם  |
|
מידע טכני |
|
קליבר | 7.62×54mmR  |
|   |

SGMB גרסה של המקלע על רק"מ סיור מסוג BRDM-1
**גוריונוב SG-43** (ברוסית: **Горюнов СГ-43**), מקלע בינוני סובייטי שפותח בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי פיוטר גוריונוב. בארץ לפעמים נקרא בטעות "גוריאנוב".

המקלע נכנס לשירות בצבא האדום בשנת 1943 והוא התאפיין בין היתר בקנה מקורר אוויר והתקן נשיאה על כן המצויד בזוג גלגלים. המקלע פותח כתחליף למקלע מקסים אשר היה באותו זמן בשירות הצבא האדום. בשנת 1942 החל הפיתוח של המקלע במטרה לפתח "מקלע כבד נייד המותקן על כן (עגלה) המוזן בקליעי רובה סטנדרטיים".

בתחילת 1943 נוצר אב הטיפוס הראשון ובמרץ של אותה שנה כבר הוצא המקלע לבדיקות צבאיות. כעבור כחודש וחצי, נכנס לשירות בצבא האדום. המקלע יוצר עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, אחרי ששופר הוא יוצר תחת השם SGM (ה-M מייצגת את המילה модернизированный שפירושה משופר) והיווה את המקלע הכבד הנייד המרכזי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד שהוצא משירות באמצע שנות השישים (ייצורו הופסק ב-1961) והוחלף על ידי ה-PKS - גרסה של ה-PK שמותקנת על כן (ללא גלגלים).

ה-SG-43 זכה לייצוא המוני ושווק למדינות רבות ביניהן: קוריאה הצפונית, מדינות דרום מזרח אסיה (כדוגמת וייטנאם) ואחרות, בנוסף, סין יצרה העתק של המקלע תחת השם Type 53.

Type 53 הגרסה הסינית של המקלע
## גרסאות

* SG 43 (רוסית: СГ-43) - הגרסה המקורית של המקלע משנת 1943.
* SGM (רוסית: СГМ) - גרסה משופרת של המקלע שיוצרה לאחר מלחמת העולם השנייה.
* SGMT (רוסית: СГМТ) - גרסת המקלע המותקנת על טנקים.
* SGMB (רוסית: СГМБ) - גרסת המקלע המותקנת על נגמ"שים.

## נתונים טכניים

עקרון הפעולה של המקלע התבסס על רתע הקליע מפליטת הגזים לאחר הירי, ושרשיר הקליעים שלו, בניגוד למקלע ה"מקסים", היה מתכתי והוא יוצר והתאים גם למקלעי PK ו-PKM .

ה-SG-43 נחשב למקלע הכבד הנייד הראשון שהשתמש בשרשיר מתכתי של קליעי 7.62 שיוצר על ידי ברית המועצות. המקלע נחשב כעצמתי ואמין אך חסרונו התבטא בחוסר התמרון שלו שנגרם ממשקל הכן בעל הגלגלים, המיגון (שריון) וממדיו הגדולים.

### מאפיינים

* קליבר: מ"מ 7.62x54
* קצב ירי: 500-700 קליעים לדקה
* מהירות לוע התחלתית: 800 מטר/שנייה
* טווח כוונות: 1.1 ק"מ
* אורך: 1150 מ"מ- **גוף**, 720 מ"מ- **קנה משקל (ללא קליעים): 13.8 ק"ג (41 ק"ג על כן ללא קליעים)
* קיבולת הצרור: 250 או 200 קליעים

## ראו גם

* PK
* נגמ"ש

## קישורים חיצוניים

* המקלע הבינוני "גוריונוב", **מערכות** 193 יולי 1968, עמ' 35-36
* מידע באנגלית ותמונות
# תותח 8.8 ס"מ PaK 43

תותח Pak 43 וצוותו בצרפת, 1943
**PaK 43** (ראשי תיבות של Panzerabwehrkanone - תותח אנטי טנקי) היה תותח נ"ט מתוצרת תאגיד קרופ בגרמניה הנאצית, שהתבסס על תותח נ"מ 88, היה בשימוש הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

התותח היה החזק ביותר בשימוש הוורמאכט לירי בכינון ישיר. מספר כלי רכב ממוגנים צוידו בגרסאות נגררות של תותח זה בעיצוב שונה, כולל הטנק הכבד טייגר II והיאגדפנתר שהיה גרסה של משמיד הטנקים פנתר שצויד בתותח ה-PaK 43.

הגרסה העיקרית של ה-PaK 43 הוכיחה את יעילותה על גבעה בצורת צלב, שכן התותח יכול היה להסתובב ב-360 מעלות באופן חופשי והיה קל להסוותו מכיוון שלתותח ה-43 PaK היה פרופיל נמוך יותר מגרסת הנ"מ.

## ראו גם

* תותח נ"מ 88

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **תותח 8.8 ס"מ PaK 43** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# מקארוב PM

מקארוב PM|  |
|
מידע כללי |
|
סוג |
אקדח |
|
מדינת מקור |
ברית המועצות  |
|
תכנון |
ניקולאי מקארוב  |
|
יצרן | Izhevsk Mechanical Plant  |
|
תקופת השימוש |
1951–הווה (כ־75 שנים)  |
|
מלחמות |
המרד ההונגרי, מלחמת אפגניסטן, מלחמת וייטנאם, הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, מלחמת האזרחים בסוריה  |
|
מידע טכני |
|
קליבר | 9×18mm Makarov  |
|   |

ה**מקארוב PM** (אנגלית: **Makarov PM**, רוסית: **пистолет Макарова,ПМ**) הוא אקדח תקני בכוחות המשטרה והצבא של ברית המועצות מאמצע שנות ה-50 של המאה ה-20.

## היסטוריה

צנחן של צבא הפדרציה הרוסית עם אקדח מקארוב
האקדח Makarov PM פותח בסוף שנות ה-40 כתחליף לאקדח TT. האקדח פותח על ידי ניקולאי מקארוב ונושא את שמו.

האקדח הוכנס רשמית לשירות בשנת 1951, ושימש כנשק תקני של קציני צבא, שוטרים ואנשי כוחות הביטחון בברית המועצות. כמו כן האקדח סופק לצבאות של ברית ורשה ולמדינות אסיה ואפריקה שונות. פרט לברית המועצות האקדח יוצר (לפי רישיון סובייטי) גם בבולגריה, בגרמניה המזרחית ובסין. בסוף שנות ה-90 פותח דגם משופר MP-448 אך הוא הצליח להיכנס לשימוש רחב.

ב-2003 הוחלף המקארוב PM על ידי האקדח Gsh-18 ויריגין PYa.

## מפעילות

* אלבניה אלבניה
* בולגריה בולגריה - מיוצרת גרסה מקומית של האקדח.
* קולומביה קולומביה
* הרפובליקה העממית של סין סין - דגם ה-Type 59 של האקדח אומץ על ידי הצבא הסיני ב-1959, יוצר מקומית, עם מספר שינויים.
* קובה קובה
* אסטוניה אסטוניה
* איראן איראן
* לטביה לטביה
* מולדובה מולדובה
* מונגוליה מונגוליה
* רוסיה רוסיה
* וייטנאם וייטנאם

### מפעילות לשעבר

* ברית המועצות ברית המועצות
* מזרח גרמניה גרמניה המזרחית - יוצרה גרסה מקומית של האקדח, אשר נקראה **Pistole M**

## מפרט טכני

* **סוג אקדח:** חצי-אוטומטי
* **כדור:** 9x18 מילימטר
* **אורך כללי:** 161.5 מ"מ
* **אורך הקנה:** 93.5 מ"מ
* **משקל (ללא מחסנית וכדורים):** 730 גרם
* **משקל מלא:** 810 גרם
* **טווח אש יעיל מקסימלי:** 50 מטר
* **מהירות לוע:** 315 מ'\שנייה
* **הזנה:** מחסנית חיצונית של 8+1 כדורים (ה-"1+" מתייחס לכדור שניתן לטעון לקנה)

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **Makarov PM** בוויקישיתוף
* \* האקדח ב-world.guns.ru

## הערות שוליים
# מרטיני-הנרי

מרטיני-הנרי
Martini–Henry|  |
|
מידע כללי |
|
סוג |
רובה מחורק |
|
מדינת מקור | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
|
תכנון |
פרידריך פון מרטיני |
|
תקופת השימוש |
1871–1918 (כ־47 שנים) |
|
מלחמות |
המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה מלחמת הזולו מלחמת הבורים מלחמת העולם הראשונה |
|
מידע טכני |
|
קליבר |
11.43 מ"מ |
|
פעולה |
טעינת ידית |
|
חירוק קנה |
1,162 ס"מ |
|
הזנה |
טעינת בית בליעה |
|
אורך כולל |
1.24 מטר |
|
אורך קנה |
844 מילימטרים (33.2 אינץ') |
|
משקל ריק |
3.86 קילוגרם (8.5 ליברות) |
|
טווח אפקטיבי |
370 מטר |
|
טווח מקסימלי |
1,700 מטר |

**מרטיני-הנרי** (באנגלית: **Martini–Henry**) הוא רובה מחורק נטען מכנס יריה בודדת אשר פותח ב-1870 בבריטניה ושימש את הצבא הבריטי ומספר מדינות נוספות החל מ-1871 ועד לסוף מלחמת העולם הראשונה.

רובה המרטיני-הנרי החליף את הסניידר-אנפילד ונקלט ב-1871 בתור רובה השירות של כוחות הצבא הבריטי והאימפריה הבריטית. בין חצי מיליון למיליון רובים סך הכל יוצרו בארבעה דגמים עיקריים (סימן 1 עד סימן 4) עם גרסת קרבין מקוצרת לשימוש פרשים וכוחות ארטילריה. הוא נותר בשימוש סדיר עד 1918 למרות פיתוחו של הלי-מטפורד ולאחר מכן הלי אנפילד שבהדרגה החליפו אותו.

המרטיני-הנרי שירת במערכות השונות ברחבי האימפריה הבריטית, כולל המלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, מלחמת הזולו, מלחמת הבורים ומלחמת העולם הראשונה.

הסניידר-אנפילד אומנם היה הרובה הבריטי הראשון שכלל טעינת בית בליעה (במקום מהלוע), המרטיני-הנרי פותח בתצורה זו מתחילתו והיה מהיר וקל לתפעול בהרבה מקודמו. מאפיין משמעותי במרטיני-הנרי היה טעינת הידית שפותחה על ידי הנרי פיבודי ושוכללה על ידי פרידריך פון מרטיני. אופן הטעינה כלל הורדת ידית מתחת לרובה אשר פתחה את בית הבליעה מחלקו העליון, כדור בודד היה מוכנס לתוך בית הבליעה, ובהרמה חזרה של הידית בית הבליעה היה נסגר והכדור היה נכנס למקומו. הורדה חזרה של הידית לאחר הירי הייתה פותחת את בית הבליעה והתרמיל היה נזרק החוצה.

## ראו גם

* בראון בס
* לי אנפילד
* מרטיני-אנפילד

## קישורים חיצוניים

* אתר אגודת מרטיני-הנרי.
* אודות הרובה באתר Shoreham Fort.

## הערות שוליים
# MP7

תת מקלע MP7|  |
| MP7A1 |
|
מידע כללי |
|
סוג |
תת-מקלע |
|
נגזרות |
MP7A1 |
|
מדינת מקור | גרמניה גרמניה |
|
פיתוח |
הקלר וקוך |
|
יצרן |
הקלר וקוך  |
|
תקופת השימוש |
2001–הווה (כ־25 שנים)  |
|
מלחמות |
מלחמת אפגניסטן  |
|
מידע טכני |
|
קליבר |
4.6x30mm HK |
|
פעולה |
גז, בריח מסתובב |
|
הזנה |
מחסנית של 20 או של 40 כדורים |
|
כוונות |
ברזל |
|
משקל ריק |
1.2 ק"ג |
|
משקל מלא |
1.9 ק"ג |
|
קצב אש |
950 כדורים לדקה |
|
מהירות לוע |
735 מטרים לשנייה |
|
טווח אפקטיבי |
200 מטרים |
|   |

**MP7** הוא תת מקלע גרמני תוצרת חברת הקלר וקוך. הוא עוצב עם מחסנית חדשה כך שיענה על הדרישות שפרסם נאט"ו בשנת 1989.

נשק זה נכנס לייצור בשנת 2001 והוא מתחרה בתת-המקלע הבלגי מדגם P90, שאף הוא עונה לדרישות נאט"ו.

תפוצתם ההולכת והגדלה של אפודי מגן איכותיים הורידה את יעילותם של כלי הנשק היורים תחמושת אקדח (כמו תת-המקלע הקודם בסדרה - מדגם MP5 - והאקדח מדגם USP, אף הוא מתוצרת הקלר וקוך). כמענה לסוגיה זו הושק ה-MP7, המסוגל לחדור אפוד מגן אבל עדיין קטן דיו כדי להחליף אקדח.

## מלחמות

המלחמה היחידה בה נעשה שימוש בנשק היא מלחמת אפגניסטן. עם זאת, הנשק השתתף במספר פעולות מבצעיות של יחידות לוחמה בטרור, כמו יחידת GSG-9 הגרמנית.

תת מקלע MP7
## מדינות משתמשות

* גרמניה גרמניה - בשימוש צבא גרמניה וה-GSG-9
* ארצות הברית ארצות הברית - בשימוש הצי האמריקני
* איטליה איטליה - גדוד הצנחנים התשיעי
* בריטניה בריטניה - בשימוש משרד הביטחון של בריטניה והמשטרה הבריטית
* עומאן עומאן - בשימוש צבא עומאן בלבד
* אוסטריה אוסטריה
* אוסטרליה אוסטרליה
* קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית - בשימוש היחידה הקוריאנית ללוחמה בטרור ובמשטרת קוריאה הדרומית
* אירלנד אירלנד
* מלזיה מלזיה
* אלבניה אלבניה - בשימוש משטרת אלבניה
* קרואטיה קרואטיה - בשימוש הכוחות המיוחדים של קרואטיה
* נורווגיה נורווגיה - בשימוש הכוחות המזוינים של נורווגיה
* ירדן ירדן - בשימוש צבא ירדן

## ראו גם

* MP5
* G36
* UMP

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **MP7** בוויקישיתוף

* אתר האינטרנט הרשמי של MP7 (באנגלית)
* הדף של הרובה באתר World Guns (באנגלית)