Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# נצרות מערבית

ישו מיוצג כ"שה האלוהים" (*Agnus Dei*), תיאור נפוץ בנצרות המערבית
בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן, מבנה הכנסייה הגדול ביותר בעולם כיום
ציר זמן של התפתחות הכנסייה החל מנצרות קדומה
**נצרות מערבית** היא אחת משתי תת-החלוקות המרכזיות של הנצרות (לצד נצרות מזרחית). הנצרות המערבית כוללת את הכנסייה הלטינית ואת הפרוטסטנטיות המערבית, יחד עם זרמים שהתפצלו מהם, כגון הכנסייה הקתולית הישנה, קתוליות עצמאית ורסטורציוניזם.

רוב מכריע מתוך כ-2.3 מיליארד נוצרים בעולם משתייכים לזרמים מערביים (כ-2 מיליארד: 1.2 מיליארד קתולים לטינים ו-1.17 מיליארד פרוטסטנטים). אחד המרכיבים המרכזיים, הכנסייה הלטינית, התפתחה תחת הנהגתו של הבישוף של רומא. מתוך הכנסייה הלטינית צמח מגוון רחב של זרמים פרוטסטנטיים עצמאיים, בהם לותרניזם ואנגליקניות, שהחלו בהרפורמציה הפרוטסטנטית במאה ה-16. בנוסף, במאה ה-19 התפתחו תנועות עצמאיות נוספות כגון קתוליות עצמאית. לפיכך, המונח "נצרות מערבית" אינו מציין קהילה דתית אחת או זרם דתי אחיד, אלא מתייחס באופן כוללני לזרמים אלו בניגוד לנצרות המזרחית.

ייסוד הכנסייה הלטינית ככנסייה פרטיקולרית סואי יוריס בתוך הכנסייה הקתולית התרחש בד בבד עם התבססות הכס הקדוש ברומא, שטען לעליונות אפיפיורית עוד מימי העת העתיקה. הכנסייה הלטינית נבדלת מכנסיות מזרחיות קתוליות, שגם הן נמצאות בקומיוניון מלא עם האפיפיור ברומא, וכן מהכנסייה האורתודוקסית המזרחית והכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות הקדומות, שאינן בקשר קומוניון עם רומא, ומשתייכות לזרם המזרחי של הנצרות. המונחים "מערבית" ו"מזרחית" בהקשר זה התפתחו מתוך חלוקות גאוגרפיות ששיקפו גם את ההבדלים התרבותיים שבין העולם ההלניסטי לבין העולם הלטיני, ואת הפיצול הפוליטי בין האימפריה הרומית המערבית לבין האימפריה הביזנטית. בימי הביניים, מאמיני הכנסייה הלטינית, ללא קשר למוצאם האתני, נהגו לכנות עצמם "לטינים" כדי להבדיל עצמם מנוצרים מזרחיים ("יוונים").

הנצרות המערבית שיחקה תפקיד מרכזי בעיצוב העולם המערבי. עם התרחבות הקולוניאליזם אירופי החל מהעת החדשה המוקדמת, התפשטה הכנסייה הלטינית, ובהמשך גם הפלגים הפרוטסטנטיים שלה, לאמריקה, להפיליפינים, לאפריקה הדרומית, לאזורים מסוימים במערב אפריקה, ולאוסטרליה וניו זילנד. לכן, כאשר משתמשים במונח "נצרות מערבית" ביחס לתקופות שלאחר המאה ה-16, הכוונה אינה בהכרח למיקום גאוגרפי אלא למכלול זרמים שנכללים בהגדרה זו.

בימינו, ההבחנה הגאוגרפית בין נצרות מערבית לנצרות מזרחית אינה חד-משמעית כפי שהייתה בעת העתיקה או בימי הביניים, בשל פעילות מיסיונרית, הגירה וגלובליזציה. לכן, המונחים "נצרות מערבית" ו"נצרות מזרחית" משמשים בעיקר לציון הבדלים היסטוריים, תאולוגיים וליטורגיים, ולא לתיאור מיקום גאוגרפי עכשווי.

בעוד שהכנסייה הלטינית ממשיכה להשתמש בטקסים ליטורגיים לטיניים, הזרמים הפרוטסטנטיים והקתוליות העצמאית נוהגים במגוון מסורות ליטורגיות שונות.

הרעיון הראשון של אירופה כתחום תרבותי (ולא רק גאוגרפי) הופיע בהרנסאנס הקרולינגי במאה ה-9, אשר כלל שטחים שנהגו את מסורות הנצרות המערבית באותה תקופה.

## הערות שוליים
# קולג' קהילתי

הקמפוס הראשי של מכללת מונרו, ברוצ'סטר שבניו יורק
**קולג' קהילתי** (באנגלית: **Community college**) היא סוג של מוסד חינוכי בו ניתן ללמוד במשך שנתיים בעבור שכר לימוד סביר. למונח יכולות להיות משמעויות שונות במדינות שונות - בקולג'ים קהילתיים רבים יש "הרשמה פתוחה" לסטודנטים שסיימו את בית הספר התיכון. המונח מתייחס בדרך כלל למוסד להשכלה גבוהה המספק חינוך לכוח העבודה ותוכניות אקדמיות שונות. בחלק מהקולג'ים הקהילתיים ישנם גם קבוצות אתלטיקה ומעונות הדומים לאלו הקיימים באוניברסיטאות.

## בארצות הברית

בארצות הברית הקולג'ים הקהילתיים, המכונים לעיתים גם מכללות טכניות, מכללות דו-שנתיות או מכללות עירוניות, הן בעיקר מוסדות ציבוריים המספקים השכלה על-תיכונית, המתמקדת בהשגת תעודות, דיפלומות ותארים נלווים. לאחר שהסטודנטים מסיימים את לימודיהם בקולג' הקהילתי, חלק מהסטודנטים ממשיכים ללמוד ועוברים למכללה לאמנויות ליברליות, או שהם ממשיכים ללמוד באוניברסיטה במשך שנתיים עד שלוש שנים על מנת להשלים את לימודי התואר הראשון.

בקולג'ים הקהילתיים הציבוריים בדרך כלל לומדים סטודנטים מהקהילה המקומית והם בדרך כלל נתמכים על ידי הכנסות מהמסים המקומיים. הם בדרך כלל עובדים עם עסקים מקומיים ואזוריים כדי להבטיח שהסטודנטים יוכשרו לעבוד בכוח העבודה המקומי.

## אזכורים בתרבות

* קומדיית המצבים האמריקנית "קומיוניטי" היא סדרת טלוויזיה העוסקת בחיי סטודנטים בקולג' קהילתי אמריקני.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **קולג' קהילתי** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# עם ילידי

בן טוארג באלג'יריה
**עם ילידי** (ברבים: עמים **ילידים**, או **ילידיים**; על פי האקדמיה ללשון העברית: **קדמונאים**) הוא קבוצה אתנית המוגדרת כאוכלוסייה טבעית וראשונית במקום מסוים. **יָלִיד** הוא בן לקבוצה ילידית. למונח יש הגדרות שונות, ואין אחת שמקובלת אוניברסלית, אך לרוב הזיהוי נעשה עם הפירוש של "המתיישבים המקוריים" של טריטוריה.

לקראת סוף המאה ה-20 המונח קיבל משמעות פוליטית, כשהחל לשמש להתייחסות לקהילות אתניות שלהן קשרים היסטוריים לקבוצות שהתקיימו בטריטוריה זו או אחרת טרם עברה קולוניזציה או היווצרות מדינת לאום, ואשר משמרות מידה ניכרת של הבחנה תרבותית ופוליטית בינן לבין המסגרת התרבותית והפוליטית של המדינה בה הן נמצאות.

במובן הפוליטי של המונח "עם ילידי", קבוצות אלו נתפסות כפגיעות במיוחד לניצול ודיכוי בידי מדינות-הלאום, ובעקבות כך נוצרה מערכת של זכויות אזרחיות בהתאם לחוק הבין-לאומי, על-ידי ארגונים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות, ארגון העבודה הבין-לאומי והבנק העולמי. האו"ם פרסם הצהרה בדבר זכויות עמים ילידים – שמטרתה הגנה על הזכויות הקיבוציות של עמים מקוריים – לתרבותם, לזהותם, ללשונם, לעיסוקם, לבריאותם, לחינוכם ולמשאביהם הטבעיים.

מדינות שונות מייעדות שמות שונים לקבוצות אוכלוסייה בתחומן שמוכרות כילידיות על פי החקיקה הבינלאומית. לדוגמה: "אמריקנים מקוריים" (בארצות הברית), "אינואיטים", "מטי", "האומות הראשונות" (בקנדה), "אבוריג'ינים" (באוסטרליה), "אנשי ההרים" (בדרום-מזרח אסיה) ואַדיוואסי (בהודו). במקומות שונים בעולם קבוצות אלו נקראות בשמות כלליים כמו "מיעוטים לאומיים" ו"קבוצות שבטיות".

בישראל, שבה ניטש פולמוס סביב גבולותיה של המדינה, נעשה שימוש במונח "יליד" לפי עמדתו והשקפתו של הדובר. דוגמה לכך היא הצעתו של חבר הכנסת נסים זאב להחיל על תושבי ההתנחלויות את ההכרה כקבוצת "ילידים", ואת טענתם הנגדית של חברי הכנסת הערבים, לפיה "הפלסטינים הם הילידים האמיתיים של הארץ הזאת".

## ראו גם

* קולוניאליזם
* הצהרה על זכויותיהם של עמים ילידים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **עם ילידי** בוויקישיתוף
* הצהרת האו"ם בדבר זכויות עמים ילידיים, ספטמבר 2007 (באנגלית)
* שבטים ילידיים, דף שער בספרייה הלאומית

## הערות שוליים
# קבוצות זרות

דיאגרמת ון של שתי **קבוצות זרות**: **A** ו-**B**
במתמטיקה, זוג קבוצות הן **זרות** אם אין להן איבר משותף. לדוגמה, WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 ו- WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
הן קבוצות זרות.

## הסבר

על פי ההגדרה, זוג קבוצות WIKINIUM\_MATH\_PH\_4 ו- WIKINIUM\_MATH\_PH\_6 הן זרות אם החיתוך שלהן הוא הקבוצה הריקה, כלומר אם מתקיים:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8
הקבוצות באוסף לא ריק של קבוצות WIKINIUM\_MATH\_PH\_10 הן **זרות בזוגות** אם כל זוג קבוצות (שונות) באוסף הוא זר, כלומר לכל זוג אינדקסים שונים, WIKINIUM\_MATH\_PH\_12 ו- WIKINIUM\_MATH\_PH\_14 , מתקיים:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_16
לדוגמה, הקבוצות באוסף הקבוצות WIKINIUM\_MATH\_PH\_18 הן זרות בזוגות. לעיתים משתמשים פשוט במונח **זרות** במשמעות זאת.

אם WIKINIUM\_MATH\_PH\_20 הוא אוסף קבוצות זרות בזוגות אז החיתוך שלו הוא ריק,

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_22
לעומת זאת, הכיוון ההפוך אינו נכון: החיתוך של האוסף WIKINIUM\_MATH\_PH\_24 הוא ריק, אך הקבוצות בו אינן זרות בזוגות, למעשה אין שום זוג קבוצות זרות באוסף.

## חלוקה

 ערך מורחב – **חלוקה (תורת הקבוצות)חלוקה** של קבוצה היא פירוק של הקבוצה לאוסף של תת-קבוצות זרות שאיחודן הוא הקבוצה עצמה.

במילים אחרות, בהינתן קבוצה WIKINIUM\_MATH\_PH\_26 , הקבוצות WIKINIUM\_MATH\_PH\_28 הן חלוקה של WIKINIUM\_MATH\_PH\_30 , אם הן זרות בזוגות וכן: WIKINIUM\_MATH\_PH\_32 .

## ראו גם

* תורת הקבוצות - מונחים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **קבוצות זרות** בוויקישיתוף
* קבוצות זרות, באתר MathWorld (באנגלית)

## ביאורים
# שפות סאמיות

שפות סאמיות
Sámegielat|
תפוצה גאוגרפית |
פינלנד, נורווגיה, שוודיה, ורוסיה |
|
סיווג שפה |
שפות אורליות* **שפות סאמיות**
 |
|   |

**השפות הסאמיות** (בסאמית: **Sámegielat**) הן קבוצת השפות האוּרַליות המדוברות על ידי הסאמים באזורים הצפוניים של פינלנד, נורווגיה ושוודיה וכן במערב מורמנסק. לעיתים קרובות השפות הסאמיות נחשבות בטעות לשפה אחת (סאמית או לאפית), אך למעשה מדובר בשפות שונות ודוברי השפות הסאמיות השונות מתקשים להבין אחד את השני. לסאמית מעמד של שפת מיעוטים בפינלנד, שוודיה ונורווגיה.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **שפות סאמיות** בוויקישיתוף
* שפות סאמיות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# אלף (תקופה)

|  |
| --- |
| * בול "האינטרנט": המוטיבים המופיעים הם הקלדה על מקלדת, ביצוע חיפוש לאיתור מידע באינטרנט ותקשורת לוויינים.
* בול "חקר החלל": המוטיבים המופיעים הם אסטרונאוט מרחף בחלל, טביעת רגלו של אסטרונאוט על אדמת הירח, תמונת כדור הארץ ושיגורה של מעבורת לחלל.
* חגיגת קבלת המילניום השלישי במגדלי עזריאלי עם כניסת שנת 2000
 |

**אֶלֶף** (בלועזית: **מילניום**) הוא תקופה בת 1000 שנה. ימי הביניים, לדוגמה, נמשכו לאורך אלף אחד, פחות או יותר, מהמאה ה-5 ועד למאה ה-15.

רבים ייחסו למעבר לאלף השלישי חשיבות רבה. חגיגות ענק ומופעי ראווה נערכו בכל רחבי העולם, לציון סיום תקופה (המאה העשרים והאלף השני) וגם תחילת תקופה חדשה, אירוע המתרחש אחת לאלף שנים. התקרבות האלף השלישי לוותה בחרדה רבה מפני תקלות הנובעות מ"באג 2000", ובהשקעות עתק כדי להתגבר עליו, שבסופו של דבר הצליחו ולא התרחשו תקלות מהותיות.

לרגל המאורע, ביומו הראשון של האלף השלישי הנפיק השירות הבולאי בישראל סדרה של ארבעה בולים בנושא השגי האנושות בפתח האלף החדש, אותה עיצב משה פרג. התחומים בהם עסקו הבולים הם האינטרנט, חקר החלל, איכות החיים והביוטכנולוגיה.

## קישורים חיצוניים

* קבלת המילניום בעזריאלי, באתר יוטיוב
* אלף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# אנג'לפייר

אנג'לפייר|
נתונים כלליים |
| --- |
|
תקופת הפעילות |
1996–הווה (כ־30 שנה)  |
|   |
| www.angelfire.lycos.com |
|   |

**אנג'לפייר** (באנגלית: **Angelfire**) היא חברה אמריקאית המספקת שירות של אחסון אתרי אינטרנט. היא נמצאת בבעלות חברת לייקוס, המחזיקה גם ב-Tripod.com. חברת אנג'לפייר פועלת בנפרד מ-Tripod.com, בונה גלריית תמונות ומאפשרת בניית דפי בלוג. בעבר ניתן השירות ללא תשלום, אך כעת נדרשים נרשמים חדשים לשלם עבורו.

## היסטוריה

חברת אנג'לפייר נוסדה בשנת 1996 וסיפקה שירותי בניית אתרים ותמלול רפואי. בשלב מאוחר יותר הפסיק האתר את שירות התמלול, והתמקד אך ורק באחסון אתרים תמורת תשלום. ב-20 באוקטובר 1997 נקנה האתר על ידי חברת מאונטיין ויו, קליפורניה, אשר נרכשה ב-11 באוגוסט 1998 על ידי חברת Lycos תמורת 133 מיליון דולר.

בסוף שנות ה־90 החליפו השירותים שסיפקה החברה, את שירותי חברת Geocities, שנסגרה בשנת 2009. בין השאר דפי הדרכה שונים, הורדות, קישוריות, ארגונים ואתרים של בעלי מקצוע שונים.

בשנת 2004, נעשה שימוש בשירות האירוח החינמי אנג'לפייר כחלק ממאבק דיגיטלי ישראלי-פלסטיני. האקר ישראלי בשם ICshadow2 אירח עמוד מחאה באתר זה לאחר שפרץ לאתרים איסלמיים אשר, לטענתו, הסיתו נגד ישראל והיללו פעולות טרור. העמוד, שהתארח ב-Angelfire, כלל מסרים פרו-ישראליים, תמונות של קורבנות טרור, ותכנים שנועדו להציג את הצד הישראלי בסכסוך.

העמוד כלל, בין היתר, תמונות של טלי חטואל וארבעת ילדיה שנרצחו, והציע גישה לאתרי נפגעי טרור ישראליים. האתר זכה לחשיפה ולדיון בפורומים מקומיים, שבהם התפרסמו קריאות להמשך פעילות מסוג זה. פעולות אלה ספגו ביקורת מצד גורמים פלסטיניים, שטענו כי מדובר בפגיעה בחופש הביטוי.

## ראו גם

* ויקס קום
* GeoCities
* Google Sites

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט הרשמי של אנג'לפייר (באנגלית)

* אנג'לפייר, ברשת החברתית X (טוויטר)

## הערות שוליים
# אוקובי-אה

**אוקובי-אה** (ביפנית: **大首絵**, תרגום מילולי: תמונת ראש גדול) הוא הדפס או ציור דיוקן יפני בז'אנר האוקיו-אה המציג רק את הראש או את הראש ופלג הגוף העליון. שונקו קצוקאווה הראשון (1743–1812) זוכה בדרך כלל לקרדיט על יצירת האוקובי-אה הראשון, יחד עם שונשו קצוקאווה, עיצב את יצירות אוקובי-אה של שחקני קבוקי גברים. בתחילת שנות ה-1790, קיטגאווה אוטאמרו עיצב את האוקובי-אה הראשון של נשים יפות (ביג'ין-גה). שלטונות השוגונות אסרו על האוקובי-אה בשנת 1800, אך האיסור בוטל לאחר שמונה שנים.

בסוף המאה ה-18 הופיע טושוסאי שאראקו והציג כמות גדולה של ציורי אוקובי-אה, הציורים שלו עוררו סנסציה באדו בגלל הדרך הייחודית בה תיאר את השחקנים. באמצע המאה ה-19 האוקובי-אה היה נפוץ אצל אמני אוסקה שהתמחו ביצירת דיוקנאות, באדו (טוקיו של ימינו) מי שהוביל את המגמה היה קוניסאדה מאסכולת אוטגאווה.

## גלריה

* אוקובי-אה של שחקן הקבוקי Matsumoto Kōshirō IV, הדפס עץ מאת שונקו קצוקאווה
* נאקאזו נאקאמורה השני בתפקיד אדובי, הדפס עץ מאת טושוסאי שאראקו, 1794
* הדפס ביג'ין-גה מאת קיטגאווה אוטאמרו
* אישה מנגבת זיעה, הדפס עץ מאת קיטגאווה אוטאמרו, 1798
* אקאמורה פוקוסוקה הראשון בתור הייאנו קאנפיי, מאת קוניסאדה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אוקובי-אה** בוויקישיתוף
* דיוקנאות אוקובי-אה, באתר גלריית טושידאמה

## הערות שוליים
# נצקה

**נֵצקֵה או נטסקה** (רומאג׳י: Netsuke**)** היה אביזר לבוש מעוטר ומגולף שנקשר בשרוך לחפצים אחרים. הבגד היפני המסורתי הוא בגד ללא כיסים הנסגר בעזרת אבנט אוֹבִּי רחב סביב המותניים. חפצים אלו המכונים סאגמונו (רומאג׳י: Sagemono) כוללים קופסאות אִינרוֹ (רומאג׳י: Inro) לחותם ולתרופות, נרתיקי טבק ומקטרת, ארנקים, קופסאות לכלי כתיבה ועוד. את הנרתיקים השונים נשאו קשורים בשרוך שהושחל מתחת לאבנט. הנטסקה, הקשור בקצהו השני של השרוך, היה תלוי מעל האבנט ויעודו היה מניעת החלקתם של אותם חפצים.

גודל הנצקה נע מ-3ס״מ עד 12ס"מ בהתאם לסוגיו השונים, וליצירתם משמשים מגוון חומרים, כגון עצם, שנהב, עץ, חרסינה ועוד.

צורת התלייה של אינרו על חגורת הבגד היפני בעזרת נצקה
על אף שבהתחלה שימשו הנצקה למטרה מוגדרת, מהר מאוד הפכו לאמנות עצמאית, המבטאת את פניהן הרבות של התרבות והמיתולוגיה היפנית. האמנות הייתה פופולרית במיוחד בתקופת אדו, בשנים 1603–1868. חפצים אלו שיוצרו במקור לשימוש יומיומי הועלו לדרגת אמנות והפכו עניין לאספנים.

## סוגי נצקה

* **קָטָבוֹרִי** - הצורה הנפוצה ביותר של נצקה, פסלון תלת-ממדי מעוגל.
* **אָנָבוֹרִי** - סוג של קטבורי, כאשר הדמויות מפוסלות בתוך חלל המגולף בתוך הנצקה. הצורה הנפוצה ביותר לאנבורי - צדפה.
* **סָאשִי** - אחד מהסוגים העתיקים של נצקה, סאשי עשוי בצורת מוט באורך של כ-15 ס"מ עם וו בקצהו האחד וחור בקצהו השני. את הצורה הזאת של נצקה היו שמים מאחורי החגורה, כך הקצה העליון היה נתפס על החגורה בעזרת ודרך החור בקצה התחתון הושחל שרוך בו היו תלויים חפצי ערך.
* **אוֹבִי-חָסָאמִי** - עוד גרסה של נצקה בצורת מוט, אשר הומצאה, ככל הנראה, בסין.
* **מֵן-נצקה**, או **נצקה-מסכה** - הסוג הנפוץ אחרי קטבורי, המדמה מסכת התיאטרון היפני נו.
* **מָנג'וּ** - נצקה עגול, שטוח ועבה, העשוי בדרך-כלל שנהב, אשר עליו חרוטים תבליטים. הנצקה עשוי בצורת ממתק יפני מנג'ו, מכאן שמו.
* **ריוּסָה** - סוג דומה למנג'ו בצורתו, אך במקום תבליטים, העיגול מגולף כך שיעביר אור. הסוג קרוי על שמו של אמן נצקה שחי בסוף המאה ה-18 אשר המציא את הסגנון החדש.
* **קָגָאמִיבוּטָה** - נצקה העשוי בצורת כלי עגול בעל מכסה ממתכת, כאשר המכסה המתכתי הוא החלק המקושט ביצירה.
* **קָרַקוּרִי** - נצקה עם חלקים ניידים או הפתעות מוסתרות.

* קטבורי
* אנבורי
* אובי-חסאמי
* נצקה-מסכה
* מנג'ו
* ריוסה
* קגאמיבוטה
* קרקורי

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **נצקה** בוויקישיתוף
* מאמר על נצקה באתר JapanGeo
* אתר אגודת הנצקה הבינלאומית
* נצקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נצקה, דף שער בספרייה הלאומית

## לקריאה נוספת

* אדמונד דה ואל, מאנגלית: אביעד שטיר, **הארנבת עם עיני הענבר**, הוצאת ידיעות ספרים 2012 - הספר מספר על גלגוליו של אוסף פסלוני נצקה שהיה ברשות הענף הצרפתי של משפחת אפרוסי האמידה.
* דוד רפ, אם לקימונו היו כיסים, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2002
# אזורי הכיבוש באוסטריה

רפובליקת אוסטריה
Republik Österreich|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |
|  |
|
ממשל |
|
ראש המדינה |
נשיא אוסטריה |
|
נשיא אוסטריה |
קרל רנר
תאודור קרנר |
|
ראש הרשות המבצעת |
קנצלר אוסטריה |
|
קנצלר אוסטריה |
קרל רנר
לאופולד פיגל
יוליוס ראב |
|
שפה נפוצה |
גרמנית  |
|
עיר בירה |
וינה |
|
גאוגרפיה |
|
יבשת |
אירופה |
|
היסטוריה |
| הקמה |   |
|
מתקפת וינה |
כיבוש וינה: 13 באפריל 1945
הקמת ממשלת רנר השנייה: 29 באפריל 1945 |
| פירוק |
קבלת עצמאות |
|
אמנת המדינה האוסטרית |
15 במאי 1955 (דה־פקטו: 25 באוקטובר 1955) |
|
ישות קודמת | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית |
|
ישות יורשת | אוסטריה הרפובליקה האוסטרית השנייה |
|   |

חלוקת אוסטריה
חלוקת וינה לאזורי הכיבוש
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה וכיבוש אוסטריה, חולק שטחה לארבעה אזורי כיבוש אשר נוהלו בידי ארבע בעלות הברית - ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות וצרפת. משטר הכיבוש עמד בתוקפו עד שנת 1955, עת הושבה לאוסטריה עצמאותה המלאה וריבונותה על שטחה.

## היסטוריה

כיבוש וינה הושלם בידי הצבא האדום ב-13 באפריל 1945, ולאחר כשבועיים הסתיים כיבוש המדינה כולה. ב-27 באפריל 1945 הוכרזה אוסטריה כמדינה עצמאית ונפרדת מגרמניה, לאחר שמאז האנשלוס ב-1938 הייתה חלק מהרייך הגרמני השלישי. יומיים לאחר מכן, ב-29 באפריל 1945, הוקמה ממשלה זמנית בידי קרל רנר ופוליטיקאים נוספים מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם, והמפלגה הקומוניסטית.

### כיבוש בעלות הברית

אוסטריה חולקה לארבעה אזורים כדלקמן:

* מדינות פורארלברג וטירול המערבית במערב המדינה נוהלו על ידי צרפת.
* טירול המזרחית, קרינתיה ושטיריה בדרום המדינה נוהלו בידי הממלכה המאוחדת.
* מדינות זלצבורג ורובה של אוסטריה עילית בצפון-מערב אוסטריה נמסרו לניהול ארצות הברית.
* צפון-מזרח המדינה שכלל את מדינות בורגנלנד, אוסטריה תחתית וחלק קטן מאוסטריה עילית, היה בניהול ברית המועצות.

בדומה לברלין, חולקה גם וינה ששכנה בלב אזור הכיבוש הסובייטי, בין ארבעת הצבאות הכובשים. החלוקה נעשתה לפי מפתח רבעים, ומרכז העיר (רובע 1) נוהל לפי תורנות חודשית.

חיילים סובייטים מסירים שלט של המפלגה הנאצית
### סיום הכיבוש

ב-25 בנובמבר 1945 התקיימו הבחירות הראשונות במדינה. משטר הכיבוש נמשך עשר שנים והסתיים באופן רשמי ב-15 במאי 1955 עם חתימת אמנת המדינה האוסטרית. האמנה נכנסה לתוקפה ב-27 ביולי 1955 ואחרוני הכוחות הצבאיים הזרים עזבו את שטח המדינה ב-25 באוקטובר 1955. למחרת קיבלה אוסטריה את חוק הנייטרליות (Bundesverfassungsgesetz über die Neutralität Österreichs), ויום זה נקבע כיום חגה הלאומי.

## ראו גם

* אזורי הכיבוש בגרמניה
* האדם השלישי (סרט)
* ארבעה בג'יפ

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אזורי הכיבוש באוסטריה** בוויקישיתוף
* אוסטריה, היסטוריה, כיבוש בעלות הברית, 1955-1945, דף שער בספרייה הלאומית
# מארק גיין

מארק גיין
Mark Gayn| אין תמונה חופשית |
|
לידה |
21 באפריל 1909 מנצ'וריה, הרפובליקה העממית של סין  |
|
פטירה |
17 בדצמבר 1981 (בגיל 72)  |
|
שם לידה | Mark Julius Ginsbourg  |
|
מדינה | ארצות הברית ארצות הברית |
|
השכלה |
מכללת פומונה  |
|   |

**מארק גיין** (באנגלית: **Mark Gayn**;‏ 21 באפריל 1909 – 17 בדצמבר 1981), נולד בשם **מארק יוליוס גינסבורג** (באנגלית: **Mark Julius Ginsbourg**), היה עיתונאי יהודי-אמריקאי וקנדי, אשר עבד במשך 30 שנים בעיתון טורונטו סטאר הקנדי.

## ביוגרפיה

### רקע

גיין נולד בשנת 1909 בברים, מנצ'וריה שבאימפריית צ'ינג (ששמנה שונה לשם בָּאלִין [巴林鎮], יאקשי שבמונגוליה הפנימית, הרפובליקה העממית של סין), להורים יהודים רוסים שהיגרו מהאימפריה הרוסית. הוא למד בוולדיווסטוק ולאחר מכן בשאנגחאי. בהמשך התקבל ללימודים במכללת פומונה שבקלרמונט, קליפורניה, שם התמחה במדעי המדינה. לאחר סיום לימודיו המשיך ללימודי עיתונאות בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה, וסיים בשנת 1934.

### קריירה

גיין החל את דרכו העיתונאית בשנות ה-30 ככתב עצמאי של הוושינגטון פוסט בשאנגחאי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, חזר לארצות הברית, ובאותה תקופה אימץ את השם מארק גיין. בהמשך כתב ל-Collier's ונעצר במהלך פשיטה של ה־FBI ביוני 1945 על משרדי כתב העת Amerasia, בחשד להחזקת מסמכים סודיים של הממשל. באותה עת כתב גם עבור שיקגו סאן-טיימס וטיים.

האישומים נגדו בוטלו במהירות, והניו יורק טיימס תיאר אותו כ"מזוכה במהירות בבית המשפט". מאוחר יותר, בעקבות סירוב מחלקת המדינה של ארצות הברית לאשר את כניסת אשתו ההונגריה סוזן לארצות הברית, עבר להתגורר בקנדה, שם המשיך לעסוק ככתב חוץ.[דרוש מקור]

הוא דיווח בין היתר על דיכוי המשטר של קים איל-סונג בצפון קוריאה, והיה בין העיתונאים המערביים הראשונים שנכנסו לרפובליקה העממית של סין באמצע שנות ה-60, שם מתח ביקורת על המשטר המאואיסטי.[דרוש מקור]

במהלך השנים, מאמריו פורסמו גם בניו יורק טיימס, בניוזוויק ובמגזין טיים.[דרוש מקור]

### מותו

גיין נפטר מסרטן ב־17 בדצמבר 1981, בעודו משמש ככתב בכיר לענייני חוץ של טורונטו סטאר בעיר טורונטו, קנדה.[דרוש מקור]

### מורשתו

מסמכיו האישיים של מארק גיין, הכוללים תיעוד של כ-50 שנות עיתונאות, הועברו לספריית תומאס פישר לספרים נדירים של אוניברסיטת טורונטו טרם מותו ב-1981.

בשנת 2026 נדפס מחדש הפרק על קוריאה מתוך *Japan Diary*, המבוסס על סיורו של גיין בדרום קוריאה בסתיו 1946, בכרך *Witness to Korea 1945–47: The Unfolding of an Authoritarian Regime*, בעריכת פרנק הופמן ומארק א' קפריו. הכרך מציג את רשימותיו של גיין, לצד כתב היד שלא פורסם בחייו של ריצ'רד ד' רובינסון, כמקורות בני התקופה על דרום קוריאה תחת הממשל הצבאי האמריקאי; הוא כולל גם מאמר ביוגרפי חדש מאת הופמן על גיין ועל כתיבתו על קוריאה.

## עבודות

בין כתביו של מארק גיין:

* *The Fight for the Pacific*. W. Morrow and Company. 1942.
* *Journey From the East: An Autobiography*. Alfred A. Knopf. 1944.
* *Japan Diary*. Tuttle Publishing. 1948.
* *New Japan Diary*. Tuttle Publishing. בדצמבר 1981. ISBN 9780804813693. `{{cite book}}`:  (עזרה)
* Hoffmann, Frank; Caprio, Mark E., eds. (2026). "Korea". *Witness to Korea 1945–47: The Unfolding of an Authoritarian Regime*. Academia Publishers.

## קישורים חיצוניים

* מאמרים של מארק גיין, באתר אוניברסיטת טורונטו
* *Witness to Korea 1945–47: The Unfolding of an Authoritarian Regime*, באתר Academia Publishers

## הערות שוליים
# משבר אתיופיה

**משבר אתיופיה** היה משבר דיפלומטי שאירע לפני מלחמת העולם השנייה, במסגרת הסכסוך בין איטליה לבין אתיופיה (שהייתה ידועה אז באירופה בשם "אביסיניה"). המשבר חשף את חולשתו של חבר הלאומים ועודד את איטליה לכרות ברית עם גרמניה.

מבצר וואלוואל
איטליה ואתיופיה היו שתיהן חברות בחבר הלאומים, שהיו לו חוקים נגד תוקפנות. לאחר העימות בוואלוואל שאירע בין המדינות ב-1934, פנתה אתיופיה לחבר הלאומים לתיווך, אך תגובת הארגון לא הייתה אפקטיבית.

למעשה, אומות רבות עבדו בנפרד מחבר הלאומים כדי לשמור את איטליה כבעלת בריתם. מעט לאחר פניית האתיופים לתיווך, נפגש שר החוץ הצרפתי, פייר לאוואל, עם ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני, ברומא והם חתמו על ההסכם הצרפתי-איטלקי בינואר 1935. ההסכם נתן לאיטליה חלקים מסומלילנד הצרפתית (כיום ג'יבוטי), הגדיר מחדש את מעמדם של האיטלקים בתוניסיה (שהייתה אז בשלטון צרפת), ובעיקר נתן לאיטלקים יד חופשית בעימות עם אתיופיה. בתמורה לכך, קיוו הצרפתים לתמיכה איטלקית נגד התוקפנות של גרמניה הנאצית.

לא הייתה התנגדות בינלאומית רבה למוסוליני כאשר שלח מספרים גדולים של חיילים לשתי קולוניות של איטליה, אריתריאה (שגבלה באתיופיה מצפון) ולסומלילנד האיטלקית (שגבלה באתיופיה מדרום-מזרח).

בריטניה אמנם ניסתה להרגיע את המתיחות בנקודה מסוימת, ולשם כך שלחה את אנתוני אידן כדי לתווך ולהשיג שלום. מאמציו נכשלו, כיוון שמוסוליני היה נחוש לכבוש את אתיופיה. לאחר מכן הכריזה בריטניה אמברגו נשק על איטליה ואתיופיה כאחד. רבים מאמינים שהטילה את האמברגו גם על אתיופיה כיוון שאיטליה הייתה מחשיבה סיוע לאתיופיה כמעשה בלתי ידידותי. בריטניה אף פינתה את אוניות המלחמה שלה מהים התיכון, ובכך הקלה על איטליה לפעול ללא הפרעה.

זמן קצר לאחר שחבר הלאומים ניקה את שני הצדדים מאשמה בעימות בוואלוואל, תקפה איטליה את אתיופיה ובכך החלה את המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. חבר הלאומים הגיב בגינוי התקיפה ובהטלת עיצומים כלכליים על איטליה. עם זאת, העיצומים לא כללו חומרים חיוניים כגון נפט, ולא בוצעו על ידי כל המדינות החברות בחבר הלאומים. בריטניה וצרפת לא נקטו בצעדים משמעותיים נגד איטליה (למשל, לא חסמו את תעלת סואץ לתנועת אוניות איטלקיות).

אפילו פשעי מלחמה שביצעה איטליה, כגון שימוש בנשק כימי וטבח של אזרחים, לא שינו בהרבה את עמדתו הפסיבית של חבר הלאומים בנוגע למלחמה.

בדצמבר 1935 גיבשו סמואל הור, שר החוץ הבריטי, ופייר לאוואל, ראש ממשלת צרפת, הסכם סודי, הסכם הור-לאוואל, שלפיו תסתיים המלחמה אך איטליה תוכל לשלוט בחלקים גדולים באתיופיה. מוסוליני הסכים לתוכנית, אך כאשר היא דלפה לתקשורת התעוררה בבריטניה ובצרפת מחאה ציבורית. הור ולאוואל הואשמו בבגידה באתיופים, ושניהם התפטרו. התוכנית בוטלה, אך התפשטה התחושה שבריטניה וצרפת לא מתייחסות ברצינות לעקרונות חבר הלאומים. לאחר ביטול התוכנית המשיכה המלחמה, ומוסוליני פנה לאדולף היטלר לתמיכה.

מעט לאחר שאיטליה כבשה את בירת אתיופיה, אדיס אבבה, ומיזגה את אתיופיה עם שאר הקולוניות שלה (תוך הכרזה על כינון מזרח אפריקה האיטלקית), בוטלו כל העיצומים של חבר הלאומים.

## קישורים חיצוניים

* אתיופיה בין 1935 ל-1936