Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# משטר

**משטר** הוא אופן הארגון והניהול של יחסים פוליטיים ומוסדות שלטוניים בתוך ישות מדינית, וכן מכלול הכללים והמבנים שבאמצעותם מתבצע השלטון והפעלת הסמכות. הוא משקף את הצורה שבה קבוצה בעלת זהות קולקטיבית מסדירה את היחסים הפוליטיים והחברתיים שלה ומגייסת משאבים לצורכי ממשל.

משטרים יכולים להתקיים במגוון מסגרות ארגוניות, החל ממדינות ועד גופים פוליטיים או מנהליים אחרים, ולקבל צורות שונות, כגון רפובליקה המנוהלת על ידי נציגים נבחרים, מונרכיה שבה השלטון עובר בירושה, או מערכות שלטון מקומיות המנוהלות על ידי רשויות ממונות.

בעולם המודרני, משטרים נתפסים לרוב במסגרת מדינות, ובפרט במדינות פדרליות או ריכוזיות. במדינות פדרליות עשויה הסמכות להתחלק בין רמות שלטון שונות, כגון מדינות משנה, פרובינציות או מחוזות, בעוד שבמדינות ריכוזיות היא מרוכזת ברמה הלאומית. מבנים אלה מהווים בסיס לפעולתם של מוסדות המשפט הבינלאומי ושל ארגונים בינלאומיים.

## סקירה כללית

בגאופוליטיקה, ישות מדינית יכולה להתגלות בצורות שונות כגון מחוז, לאום, מדינה, אימפריה, ארגון בין-לאומי, ארגון פוליטי או מבנה ארגוני מזוהה אחר המנהל משאבים. ישות מדינית כמו מדינה אינה חייבת להיות יחידה ריבונית. הישויות המדיניות הבולטות ביותר כיום הן מדינות וסטפאליות ומדינות לאום, המכונות בדרך כלל מדינות. יש לציין כי המונח "מדינה" (Country) עשוי להתייחס למגוון סוגים של ישויות מדיניות: בדרך כלל למדינה ריבונית, אך גם למדינה עם הכרה מוגבלת, למדינה מרכיבה של מדינה ריבונית, או לטריטוריה תלויה.

ישות מדינית עשויה להכיל בתוכה ארגונים רבים. רבים מאלה מהווים (או מעורבים ב) מנגנון המינהל של מדינות לאום מודרניות: כגון רשויות שלטון מקומי, אזוריות ואזרחיות הכפופות להן. ישויות מדיניות עשויות להיות אוכלוסיות שאינן יושבות קבע (נוודים, עקורים או מנותקים מאדמותיהם): הן אינן חייבות לשלוט באזור גאוגרפי כלשהו, והיו דוגמאות לישויות מדיניות שלא שלטו במשאבים של אזור גאוגרפי קבוע אחד. הממשל של האימפריות של הערבה ההיסטוריות שמקורן בהערבה האירואסיאתית היה הדוגמה הבולטת ביותר לישויות מדיניות שאינן יושבות קבע. ישויות אלו נבדלות ממדינות ומישויות פוליטיות אחרות בשל היעדר טריטוריה קבועה ומוגדרת. אימפריות נבדלות ממדינות גם בכך שהטריטוריות שלהן אינן מוגדרות באופן סטטי או קבועות לצמיתות, ובהתאם לכך הגוף הפוליטי שלהן היה דינמי ונזיל. לכן, מועיל לחשוב על ישות מדינית כעל קהילה פוליטית.

ניתן להגדיר ישות מדינית גם כסיעה בתוך ישות גדולה יותר (בדרך כלל מדינה) או בזמנים שונים כישות עצמה. לדוגמה, הכורדים בכורדיסטן העיראקית הם חלק מישות מדינית נפרדת ומובחנת משלהם. עם זאת, הם גם חברים במדינה הריבונית של עיראק, שהיא בעצמה ישות מדינית, אם כי כזו שהיא הרבה פחות ספציפית ועל כן פחות לכידה. כתוצאה מכך, ייתכן שפרט ישתייך ליותר מישות מדינית אחת בו זמנית.

תומאס הובס היה דמות משמעותית ביותר בגיבוש המושג של ישויות מדיניות, ובפרט של מדינות. הובס בחן את מושגי המדינה והגוף פוליטי ב"לויתן", יצירתו הבולטת ביותר.

ישויות מדיניות אינן חייבות בהכרח להיות מנוהלות על ידי ממשלות או מנגנוני ניהול אזרחיים התובעים סמכות שיפוט רחבה על אזרחים ואדמות. תאגיד, למשל, מסוגל לגייס משאבים, בעל מבנה ממשל, זכויות משפטיות וסמכות שיפוט בלעדית על קבלת החלטות פנימית. קהילה אתנית בתוך מדינה (או ישות הפרוסה לרוחב המדינה) עשויה להיות ישות מדינית אם יש לה ארגון מספיק ואינטרסים משותפים או לכידים מספיק שניתן לקדם באמצעות ארגון כזה.

## ראו גם

* אתיקה בעסקים
* רוע
* תורת הערך

## לקריאה נוספת

* Willis, Hugh. *Principles of the Law of Damages*. The Keefe–Davidson Co.: St. Paul, 1910.

## הערות שוליים
# דת אתנית

במדע הדתות, **דת אתנית** היא דת או אמונה הקשורה בקבוצה אתנית או אתנו-דתית מסוימת. דתות אתניות נבדלות לעיתים קרובות מדתות אוניברסליות כמו הנצרות והאסלאם, שבהן הפצת הדת היא מטרה עיקרית, ולפיכך אינן מוגבלות בהיקף האתני, הלאומי או הגזעי.

## הגדרה

דתות אתניות מוגדרות כדתות הקשורות לקבוצה אתנית מסוימת, ולעיתים קרובות נתפסות כחלק מגדיר מהתרבות, השפה והמנהגים של אותה קבוצה. קבוצות פזורה מקיימות לעיתים קרובות דתות אתניות כאמצעי לשמירה על זהות אתנית נפרדת, כגון תפקידה של הדת המסורתית האפריקאית ודתות הפזורה האפריקאית בקרב הפזורה האפריקאית ביבשת אמריקה.

דתות שאינן אתניות מיסודן, כמו הנצרות, תפקדו במספר מקרים גם כסמן זהות אתנית משמעותי, דוגמה בולטת לכך היא ה"קדוש-סביאניזם" הסרבי של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, והמורשת הדתית והתרבותית של ענף הנצרות הסורית של האשורים.

## מונחים קשורים

### דת עממית

מונח קרוב למונח "דת אתנית" הוא "דת עממית". על אף ששני המונחים משמשים לעיתים כמילים נרדפות, יש הבדל ביניהם, שכן המונח "דת עממית" מתייחס ל"ביטוי של אמונות ומנהגים דתיים ברמה עממית". מכאן, במקביל לשימוש במונח "דת עממית" כדי לתאר דתות אתניות סיניות ואפריקניות מסוימות, מונח זה מתייחס גם לאופן הביטוי העממי של דתות רב-לאומיות וממוסדות יותר כמו נצרות עממית או אסלאם עממי.

### נאו-פגניות

כמה דתות אתניות עתיקות, ובהן דתות שהתקיימו באירופה הקדם-מודרנית, זכו לאחרונה לעדנה מחודשת במסגרת פעילותן של תנועות נאו-פגניות. תנועות ניאופגניות אחדות, בעיקר באירופה, אימצו את המונח "דת אתנית" כמונח המועדף עליהן, תוך התיישרות עם עולם האתנולוגיה. דוגמה לשימוש כזה ניתן למצוא בשמו של "הקונגרס האירופי לדתות אתניות", ארגון המקדם שיתוף פעולה בין תנועות נאו-פגניות באירופה. הארגון בחר את שמו לאחר דיון בן-יום שנערך ב-1998, במהלכו מרבית המשתתפים טענו כי המילה "פגני" היא בעלת קונוטציה שלילית, ואילו המילה "אתנית" מתארת טוב יותר את העובדה שמסורות אלו מקורן בעמים קדומים. בשיח הפופולרי והאקדמי בשפה האנגלית הפכה המילה "פגניות", Paganism, למונח מקובל. בהקשרים מערביים משתמשים גם במגוון מונחים קשורים. בארצות הברית ובקנדה, נעשה שימוש במונח "דת טבע" כמונח חלופי.

## ראו גם

* אנימיזם
* טוטמיזם
* נאופגניזם
* פוליתאיזם
* עבודת אלילים
* שמאניזם
* אמונות שבטיות אפריקאיות
* דתות בערב הקדם-אסלאמית
* יהדות - דתו של העם היהודי, דת אתנית מונותאיסטית
* פולחן אבות
* קבוצה אתנו-דתית
* אתניות יהודית
	+ מחקרים גנטיים על יהודים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **דת אתנית** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# דת בברוניי

מסגד עומר עלי סייפודיאן בלילה
בין **הדתות ברוניי**, האסלאם הסוני הוא השולט. בשנת 2016, הוערך כי 80.9% מאוכלוסיית ברוניי היא מוסלמית. עם זאת, גם לדתות אחרות יש השפעה ניכרת בברוניי: 7% מהאוכלוסייה היא נוצרית, ועוד 7% הם בודהיסטים. 5% הנותרים מאמינים בדתות שונות, כולל דתות מקומיות.

האסלאם היא הדת הממלכתית של ברוניי, אבל מובטח חופש דת. עם זאת, חופש זה מוגבל למספר מקרים. חלק מהחגים הלא-אסלאמיים, כגון ראש השנה הסיני, חג המולד, יום ווסק/ואיסאק וגאוואי דייאק, מוכרים.[דרוש מקור][מפני ש...] עם זאת, זכויות אלו מוגבלות: החינוך הדתי נשלט, אפילו בבתי הספר הסינים, הנוצריים והפרטיים, וכל חומר דתי לא-אסלאמי המופץ מוגדר כבלתי חוקי ואסור בהחלט; הענישה בחוק היא עונש מוות מיידי ללא משפט והחומרים הנלמדים מוחרמים, לפי חוק משנת 2014.[דרוש מקור][מפני ש...]

בברוניי, לא-מוסלמים חייבים להיות בני 14 ו-7 חודשים לפחות אם הם רוצים להמיר לדת אחרת. קטין יהפוך אוטומטית למוסלמי אם הוריו מתאסלמים.[דרוש מקור][מפני ש...]

מפקדים רשמיים של ברוניי| דת | מפקד 1981 | מפקד 1991 | מפקד 2001 | מפקד 2011 | מפקד 2016 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מספר | אחוזים | מספר | אחוזים | מספר | אחוזים | מספר | אחוזים | מספר | אחוזים |
| אסלאם | 122,269 | 63.4% | 174,973 | 67.2% | 249,822 | 75% | 309,962 | 78.8% | 337,391 | 80.9% |
| בודהיזם | 27,063 | 14.1% | 33,387 | 12.8% | 28,480 | 8.6% | 30,814 | 7.8% | 29,495 | 7% |
| נצרות | 18,767 | 9.7% | 25,994 | 10% | 31,291 | 9.4% | 34,176 | 8.7% | 29,510 | 7.1% |
| אחר | 24,733 | 12.8% | 26,128 | 10% | 23,251 | 7% | 18,420 | 4.7% | 20,860 | 5% |
| **סך הכל:** | **192,832** | **100%** | **260,482** | **100%** | **332,844** | **100%** | **393,272** | **100%** | **417,256** | **100%** |

דת בברוני לפי מוצא אתני (הערכה ב-2011)| מוצא אתני | אִסלַאם | בודהיזם | נַצְרוּת | דת עממית / אחרים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מלאי | 100% | כל המלאים נחשבים מוסלמים לפי החוק במדינה |
| סיני | 14% | 65% | 20% | 1% |
| אבורג'יני | 50% | לא | 15% | 35% |
| ללא אזרחות | 50% | 15% | 33% | 2% |
| **סך הכל:** | **78.8%** | **7.8%** | **8.7%** | **4.7%** |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **דת בברוניי** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# דזה-סה

דיוקן של דְזְה-סְה מן הספר "פרוטומות של הקדושים שבחכמי העבר" (至聖先賢半身像) השמור במוזיאון הארמון הלאומי
**דְזְה-סְה** (בסינית מסורתית ובסינית מפושטת: **子思**, בפין-יין: **zǐ sī**;‏ 481 – 402 לפנה"ס) היה פילוסוף קונפוציאני ממדינת לו של תחילת תקופת המדינות הלוחמות. הוא היה נכדו של קונפוציוס, ומורהו (או מורה מורהו) של מנציוס.

## ביוגרפיה

דזה-סה היה נכדו היחיד של קונפוציוס, ובנו של קוֹנְג לִי (孔鯉) הקרוי גם קוֹנְג בָּוֹיוּ' (孔伯魚). שמו האמיתי היה קוֹנְג גִ'י (孔伋), ודְזְה-סְה היה הכינוי שלו. הוא נולד מעט אחרי מותו של סבו, ולמד אצל דְזֶנְג דְזְה, תלמידו של קונפוציוס. הוא גם שימש בשירותו של הדוכס מוּ (穆公) ממדינת לוּ. על פי המסורת הוא היה מורהו של מנציוס, אולם על פי התיארוכים נפטר 30 שנה לפני שמנציוס נולד, כך שכנראה היה מורו של שְׁה שְׁווֹ (世碩) שהיה בעצמו מורו של מנציוס.

## תורתו

בדומה לאריסטו, דזה-סה מעלה על נס את דרך האמצע על פני קיצוניות כזו או אחרת.. בתורתו הוא ממשיך את האבחנה של סבו בין ידיעה להשערה, ומעמיק באיבחון היחסיות של הידע האנושי על העולם. הוא הרבה לנתח פעולות, וטען שחכמים שמודעים לחובתם המוסרית והאינטלקטואלי מסוגלים להעתיק לתוכם את המציאות העולמית. על פי המלומד בן המאה ה-19 חְוָאנְג יִיג'וֹאוּ (黃以周), יש לתורתו מספר קוי דמיון משותפים עם עקרונות המופיעים בחוואי נאן דזה.

בדומה למנציוס, גם דזה-סה היה אחד מהפילוסופים שספגו ביקורת מצד ש'ו'ן דזה במאמרו "נגד תריסר המאסטרים", כאשר במוקד הביקורת עומדת תורת "חמש הדרכים". על פי המלומד גָ'אנְג בִּינְגְלִין (章炳麟), בן המאה ה-19, ניסה דזה-סה לשלב בתורה הקונפוציאנית עקרונות נומרולוגיים. הפרופסור לִי שׂוֵּ'צִ'ין (李学勤) טוען כי מגמה זו הייתה בהשפעת הטקסט "התוכנית הגדולה" (洪範) שכיום משמש פרק ב"קלאסיקה של המסמכים".

הקרבה האידאולוגית של דזה-סה למנציוס יצרה במהלך ההיסטוריה תפיסה של שניהם כבני אסכולה אחת, תחת השם "אסכולת סְה-מֶנְג".

## יצירותיו

המפורסמת ביצירותיו היא "דרך האמצע וקיומה", ששובצה כפרק בקלאסיקה של הטקסים, ואותה מייחס לו סה-מה צ'יין, אם כי הייחוס מעולם לא הוכח. בנוסף מיוחסים לו גם פרקים 30, 32 ו-33 בקלאסיקה של הטקסים: "רשומות הסכרים", "רשומות הדוגמה" ו"הגלימות השחורות". בעבר היה קיים אוסף בשם "החכם דְזְה-סְה" (子思子), אולם הוא אבד ברבות השנים.

מיוחס לו ספר שנקרא, בדומה לפרק מן הקלאסיקה של המסמכים, "התוכנית הגדולה" (洪範). בתקופת שושלת סונג הרכיב וָאנְג גְ'ווֹ (汪晫) עותק של הספר, אולם אמינותו הוטלה בספק. במאה ה-19 יצר המלומד חְוָאנְג יִיג'וֹאוּ (黃以周) עותק אמין יותר על סמך ציטוטים מכתביו של שֶׁן יְוֵּ'ה (沈約) בן המאה ה-5-6.

## פולחן

דזה-סה נחשב לאחד מארבעת החכמים של הקונפוציאניזם, ביחד עם יֵן חְווֵי, דְזֶנְג דְזְה ומנציוס. בתקופתשושלת סונג העניק לו הקיסר חווידזונג תואר כבוד: "מרקיז אגם יִי". בתקופת שושלת יואן כיבד אותו הקיסר וֶנְדְזונְג בתואר "הדוכס החכם המספר של מדינת יִי". ובתקופת שושלת מינג קיצר הקיסר שְׁה-דְזונְג את תוארו ל"הדוכס החכם המספר". בעקבות כך זכה לכינוי "החכם המספר", כאשר "המספר" מתייחס לתפקידו כמי שהעביר את המורשת הקונפוציאנית ושימר אותה.

מאחר שצאצאיו של דזה-סה הם שהחזיקו במשרה המסורתית של צאצאי קונפוציוס, לא נוצרה משרה נוספת לצאצאי דזה-סה, וכתחליף נדרשו צאצאיו להגיש שני קורבנות לאבותיהם, על ידי האח הבכור המחזיק במשרה, ועל ידי האח השני. אם האח הבכור היה בן יחיד, הוא עצמו נדרש להקריב פעמיים.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **דזה-סה** בוויקישיתוף
* דזה-סה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# טאוטולוגיה (ספרות)

**טָאוּטוֹלוֹגְיָה** ("**כפל לשון**") היא טכניקה ספרותית, שבנויה מצירופי מילים שונות או דומות החוזרות על אותה המשמעות. מקורה בשירה, אך היא מקובלת גם בפרוזה. המשפט "ורד הוא ורד הוא ורד", שכתבה הסופרת היהודייה-אמריקאית גרטרוד שטיין, הוא דוגמה למשפט טאוטולוגי. כמו כן, לעיתים נקראים "טאוטולוגיים" גם ביטויים או משפטים פלאונסטיים, כלומר שחוזרים בצורה קצת אחרת על עצמם, כגון "פחם שחור", "פחם מפויח ושחור", "שחור הפחם הכהה" וכיוצא בזה.

טאוטולוגיה שונה מאליטרציה, צורה ספרותית הבנויה ממילים דומות הגייה אך שונות מובן, כגון "גד גדוד יגודנו", המשפט המפורסם מהתנ"ך. יש המייחסים את המונח "טאוטולוגיה" גם לגיבוב מילים זהות או דומות, שלא מתוך הכרח אמירה אלא לצורך ההדגשה. בנאומים רבים של מנהיגים פוליטיים, למשל, יש פסקאות טאוטולוגיות, כלומר פסקאות החוזרות על עצמן לצורך שכנוע המאזינים, אשר אין בהן צורך אמיתי או הכרח לשוני.
# שוקן, קיסרית יפן

שוקן, קיסרית יפן
昭憲皇后| תמונה בלבוש מסורתי מ-1872 |
| תמונה בלבוש מסורתי מ-1872 |
|
לידה |
9 במאי 1849 קיוטו, שוגונות טוקוגאווה  |
|
פטירה |
9 באפריל 1914 (בגיל 64) נומאזו, האימפריה היפנית יפן |
|
מקום קבורה |
פושימי-קו  |
|
מדינה |
יפן  |
|
תארים |
קיסר יפן  |
|
השקפה דתית |
שינטו |
|
בן זוג |
מוצוהיטו |
|
פרסים והוקרה | * מסדר יקטרינה הקדושה
* מסדר המלכה מריה לואיזה
* מסדר האצולה של צ'אקרי
* מסדר לואיס, כיתה ראשונה
* מסדר תרזה
* מסדר עוף החול המשמח
 |
|

הקיסרית הרעייה של קיסר יפן|
11 בינואר 1869 – 30 ביולי 1912 (43 שנים) |
|
→ איישו, קיסרית יפןטיימיי, קיסרית יפן ← |

 |

**שׁוֹקֶן, קיסרית יפן** (ביפנית: **昭憲皇后**; נולדה בתור **אִיּצִּ'גוֹ מָאסָאקוֹ**, **一条勝子**;‏ 9 במאי 1849 – 9 באפריל 1914) הייתה אשתו ורעייתו הקיסרית של מייג'י, קיסר יפן (ידוע במערב כמוצוהיטו). נודעה בעיקר על תרומותיה הרבות להקמת הצלב האדום היפני אשר פעל במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה.

## ביוגרפיה

### שנותיה הראשונות

איצ'יגו מאסאקו נולדה לבית אצולה יפני בקיוטו, הבירה המלוכנית, דאז בתקופת שוגונות טוקוגאווה.

איצ'יגו הייתה בתו השלישית של טאדאקה איצ'יג'ו, שר ממשלה וראש מחוז איצ'יג'ו של שבט פוג'יווארה. בילדותה נחשבה איצ'יגו למבריקה מאוד, בשל יכולתה לקרוא ולכתוב שירה יפנית מסורתית כבר בגיל צעיר.

היא למדה גם סינית קלאסית, קליגרפיה יפנית, קוטו (כלי הנגינה היפני המסורתי), הדרמה של נו (דרמה מוזיקלית יפנית קלאסית), איקבנה (אמנות סידור הפרחים היפנית) וטקס התה היפני.

### רעייה קיסרית

ב-30 בינואר 1867, קומיי, קיסר יפן בן ה-36 חלה לפתע קשה ומת. בנו בן ה-14 מוצוהיטו ירש את מקומו ונודע בשמו שלאחר מות אביו כקיסר מייג'י. זמן קצר לאחר עלייתו לכס, הציעו פקידי הקיסר את מאסאקו איצ'יג'ו ככלה אפשרית.

הקיסר היה צעיר מהכלה לעתיד בשלוש שנים ודבר זה נחשב למכשול בנישואין. עם זאת, בעיה זו נפתרה על ידי שינוי שנת הלידה הרשמית של הכלה מ-1849 ל-1850.

מאסאקו איצ'יג'ו התארסה לקיסר מייג'י ב-2 בספטמבר 1867, והיא אימצה את השם המלוכני הרוקו.

החתונה התעכבה עד 11 בינואר 1869, לאחר שהקיסר ערך את הג'נופוקו שלו (טקס גיל ההתבגרות). הקיסרית החדשה תהיה הקיסרית הראשונה של יפן שתמלא תפקיד ציבורי. לא היו לה ילדים.

לקיסר מייג'י היו חמישה עשר ילדים מידי חמש גבירות מלכותיות, אך רק חמישה ילדים שרדו לבגרות. הקיסרית אימצה רשמית את יושיהיטו, בנו הבכור של בעלה אשר שרד, כנהוג. יושיהיטו ירש את אביו כקיסר ונודע כקיסר טאישו, שמו שלאחר מותו.

### תרומות

הקיסרית הביאה לרפורמות בזכויות בתוך האצולה הקיסרית. היא תרמה כספים רבים אל ארגון הצלב האדום היפני אשר בשנת 1887 הוכר בינלאומית בידי הצלב האדום הממוקם בשווייץ. בשנת 1912, עם מות בעלה, הקימה הקיסרית שוקן את קרן תרומות על שמה אליו העבירה 100,000 ין יפני מכספה המלכותי עם הקמתו. בשנת 1934, טיימיי, קיסרית יפן וקוג'ון, קיסרית יפן העבירו תרומה שנייה שהעלתה את ערך הארגון לכדי 200,000 ין.

עד שנת 1963 ערך הארגון עמד על סך 3,600,000 ין יפני. רוב הכסף, כאשר לא הלך לתמיכה ביפן, הועבר למדינות עולם שלישי, בעיקר באפריקה. בשנת 1989 כלל הסכומים אשר הגיעו מתרומות הקיסרים הוסדרו לידי ארגון הצלב האדום הבינלאומי.

## ראו גם

* מוצוהיטו
* טיימיי, קיסרית יפן
* קוג'ון, קיסרית יפן

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **שוקן, קיסרית יפן** בוויקישיתוף
* קרן התרומות של הקיסרית שוקן, אתר הצלב האדום
* ביוגרפיה, באתר אצולה לא רשמית
* שוקן, קיסרית יפן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
# סלאבית כנסייתית עתיקה

**סלאבית כנסייתית עתיקה** או **סלבונית** היא השפה הסלאבית הכתובה הראשונה. השפה ידועה החל מהמאה התשיעית ושמשה לתרגום הברית הישנה, הברית החדשה וכתבי קודש נוצריים אחרים עבור העמים הסלאבים.

## שם השפה

הכינוי המקובל ביותר לשפה בעולם המדעי של היום הוא "סלאבית כנסייתית עתיקה" או "סלבונית כנסייתית". שמות אחרים שנמצאים בשימוש הם "בולגרית עתיקה" ו"מקדונית עתיקה". הכינוי "סלאבית עתיקה" אינו נכון, מכיוון ששפה זו תועדה לראשונה בכתב כבר אחרי שהשפה הסלאבית העתיקה התפצלה לשלוש קבוצות – מזרחית, מערבית ודרומית.

השפה מכונה "כנסייתית" מכיוון שהיא נשארה שפת הפולחן בכנסיות המזרחיות האורתודוקסיות במדינות סלאביות – רוסיה, אוקראינה, בלארוס, בולגריה, סרביה ומקדוניה ובימי הביניים גם בארצות הרומניות.

## היסטוריה

תפילת האדון (מתי 6:9-13) בסלאבית כנסייתית עתיקה
השפה מבוססת על הסלאבית של סלוניקי ושימשה את הנזירים קירילוס ומתודיוס לתרגומים של כתבי קודש נוצריים – הברית הישנה, הברית החדשה, ספרי תפילות וכן חיבורים שלהם עצמם. לשפה היה תפקיד חשוב בהתפתחות השפות והספרויות הסלאביות. גרסה מאוחרת ומתוקנת יותר של השפה, המכונה "סלאבית כנסייתית" או "סלבונית כנסייתית", המשיכה לשמש כלשון התפילות בכנסיות הנוצריות האורתודוקסיות והיווניות-קתוליות בארצות סלאביות ובימי הביניים גם בארצות הרומניות (נסיכות מולדובה, ולאכיה).

כחלק מההכנה למיסיון קירילוס ומתודיוס יצרו את האלפבית הגלגוליטי ותרגמו את הספרים החשובים ביותר לטקסים נוצריים: ספרי תפילה ו"אפרקטוס אוונגליאר" – תקציר של הברית החדשה שכולל רק את הפרקים הנקראים בימי ראשון וחגים. בשנים 863–865 שיעורים בשפה ובאלפבית הועברו באקדמיה של מוראביה הגדולה (בסלובקית Veľkomoravské učilište) והחלו לשמש את המסמכים של השלטונות והכנסייה. טקסטים אלה מאפיינים את השפה הסלאבית שדוברה במוראביה הגדולה של אותה תקופה.

תלמידי שני הנזירים, אשר גורשו ממוראביה הגדולה בשנת 886, הביאו את האלפבית הגלגוליטי ואת השפה אל האימפריה הבולגרית. הם לימדו אותה בשתי אקדמיות בולגריות – בפרסלב ובאוחריד. טקסטים שנכתבו באותה תקופה מאפיינים את השפה הסלאבית המדוברת של בולגריה.

בגרסה זו, המקורבת לבולגרית, נפוצה השפה לארצות סלאביות אחרות – קרואטיה, סרביה, בוהמיה, פולין ולנסיכויות של רוס, וגם לארצות הרומניות השכנות (אף על פי שבמקרה האחרון שפת הדיבור של התושבים, הרומנית, היא שפה רומאנית). הטקסטים שנכתבו בכל אחד מהמקומות ספגו השפעות לשוניות של הלשון המדוברת באותו מקום.

בתקופה מאוחרת יותר גרסאות מקומיות אלה סודרו ותוקנו מחדש לשימוש כנסייתי ומנהלי, ושפה זו ידועה בשם "סלאבית כנסייתית" או "סלבונית כנסייתית". בארצות הסלאביות ובארצות הרומניות היה לשפה זו מעמד מכובד, דומה לזה של לטינית ויוונית במערב אירופה של ימי-הביניים. בארצות הסלביות היא גם נהנתה מקרבה יחסית לשפות המדוברות.

## ראו גם

* האלפבית הקירילי

## קישורים חיצוניים

* סלאבית כנסייתית עתיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סדרת שיעורים בנושא סלאבית כנסייתית עתיקה
* התנ"ך והבריה"ח בסלאבית כנסייתית עתיקה
* שפה סלבונית כנסייתית, דף שער בספרייה הלאומית

 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# רפרנט

**רפרנט** (באנגלית: **Referent**) הוא מונח חשוב בתחום בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות, ובקרב מתכנתים. המונח מתאר את היחס שבין ביטוי לשוני לבין האובייקט אליו הביטוי מפנה, אשר יכול להיות דבר מוחשי או מופשט. תפקידו של הרפרנט הוא להקנות משמעות לביטויים שונים באמצעות קישורם לאובייקטים בעולם הממשי או לרעיונות מופשטים. במובנים מסוימים, הרפרנט משקף את האופן בו שפה ומציאות מתקשרות זו עם זו.

המונח "רפרנט" נגזר מן המונח האנגלי "רפרנס" (reference) שמשמעותו יחס ההוראה שבין הביטוי הלשוני לבין האובייקט עליו מדובר. ההוראה אינה ההיבט היחידי של המשמעות, שכן בנוסף ליחס אל האובייקט אליו מורה הביטוי, ישנו גם המובן או האופן בו האובייקט מוצג באמצעות הביטוי.

בעברית מקובל לעיתים לתרגם את יחס ההוראה גם במונח "ריפרור". בשימוש יומיומי "רפרנט" משמש גם ככינוי לאדם במחלקת שירות לקוחות המשמש כאחראי על נושא מסוים.

### רפרנט בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות

בפילוסופיה של הלשון ובבלשנות, הרפרנט מתפקד כגשר בין הביטוי הלשוני לבין האובייקט אליו הביטוי מורה. זה מאפשר לחוקרים לפענח את האופן בו מילים וביטויים יוצרים משמעות על ידי קשירתם למציאות החיצונית או לעולמות מופשטים. הרפרנט אינו קובע באופן חד-משמעי את המשמעות, אלא הוא מתווך בין השפה למציאות, מה שמאפשר מגוון רחב של פרשנויות ושימושים.

### רפרנט בתכנות מחשבים

בתכנות מחשבים, המונח רפרנט מקבל משמעות מעט שונה אך קשורה. כאן, רפרנטים הם אובייקטים בזיכרון המחשב שתוכניות יכולות להתייחס אליהם דרך מזהים או מצביעים. תכנות מודרני משתמש ברפרנטים כדי לנהל נתונים באופן יעיל, מאפשר למתכנתים ליצור קוד גמיש ומודולרי יותר שיכול להתמודד עם משימות מורכבות.

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה ובנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# דיוואן

**הדיוואן** הוא סגנון שירה שפותח באיראן ומשם התפשט לצפון אפריקה, לסיציליה ולדרום אסיה. לשירים אלה הייתה היכולת לעורר השראה, ולרוב הם היו מולחנים ומושמעים בחצרותיהם של סולטנים.

## גזרון

מערבית: "**ديوان**" – "**diwan**". מילה זו שאולה מהשפה הפרסית ומשמעותה רשימה או ארכיון. היא נשאלה כדי לתאר אסופת שירים.

## הדיוואן באירופה

תופעת הדיוואן התייחסה לקבוצת משוררים שפעלה בצרפת בשנת 1697, אולם עדיין הייתה בראשית התפתחותה ולא נחשבה לפופולרית ביותר משום שנכתבה בעיקר לצרכים לימודיים, עד שבשנת 1819 זכה הדיוואן לעדנה מחודשת בזכות המשורר הגרמני יוהאן וולפגנג פון גתה. יצירתו "פואמות של מזרח ומערב" משקפת את עניינו בכל הקשור לספרות המזרח באופן כללי, ובפרט לספרות הפרסית.

גישה זו הוחלה גם בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד.

## אמצעים ספרותיים

בשירה הנקראת עותמאן דיוואן מתאפיינת בשפע של אמצעים ספרותיים כגון סימבוליזם, וריטואליזם (פולחן בשירות הדיוואן).

דוגמאות לסימבוליזם של הדיוואן:

* ציפור הזמיר – הוורד
* העולם – שדה הוורדים
* הסגפן – הדרוויש

אלמנטים ספרותיים אלה לקוחים מתוך עולם המושגים של הסופיות.

## הדיוואן והשירה העברית

בימי הביניים עבר הדיוואן מהפך מהתחום המנהלי לתחום הספרותי. בעידן שלפני הדפוס נחשבו עורכי הדיוואן למומחים ששלטו באומנות השיר. שירים אלה היו נערכים בהתאם לתבנית החריזה בדומה לשירו של רבי יהודה הלוי "יפה נוף". שירים כגון אלה הועתקו לדיוואן ולעיתים כללו איגרות בחרוזים. את סדר השירים קבע המעתיק באקראי או לפי זמן כתיבתם הכרונולוגי, אגב ציון התאריך שבו נכתב כל שיר.

בשירי שבח וידידות צייו המעתיקים את שם האדם שלכבודו נכתב השיר, בתוספת מידע על נסיבות כתיבת השיר. עם המפורסמים שבמשוררי הדיוואן ניתן למנות את רבי שמואל הנגיד, רבי שלמה אבן גבירול, רבי יהודה הלוי ורבי משה אבן עזרא. לעיתים מעריציהם של אותם משוררים הם שדאגו להעתיקם ולקבצם בדיוואנים, וקצתם גם זכו לעיטוריהם של מאיירים מקצועיים.

לאחר גירוש ספרד העדיפה הקהילה היהודית להעדיף שירת קודש משירת חולין, שנותרה ללא קהל קוראים. מאוחר יותר, בזמנה של תנועת ההשכלה היהודית, החלו להתפרסם קבצים של שירת החול. תחילתה של המאה העשרים בישרה התעניינות הולכת וגוברת בזיהוי מחברי השירים, כמו שלמה אבן גבירול, יהודה הלוי ומשה אבן עזרא.

כשקרס הגוש הקומוניסטי נתגלו בספריות ברוסיה קטעי שירה חשובים השופכים אור על תקופה זו.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **דיוואן** בוויקישיתוף
## ראו גם

* דיוואן (פירושונים)
# דילמה

**דִּילֵמָה** (מיוונית δί-λημμα, "טענה כפולה" או "קביעה כפולה") הוא מונח מתחום הרטוריקה והלוגיקה; במקורו התייחס המונח למצב בו קיימות שתי חלופות, אטרקטיביות באותה מידה, שיש לבחור ביניהן. כיום התרחב השימוש במונח, ולעיתים קרובות הוא משמש במשמעות של בעיה או התלבטות גרידא.

## הסיבות לדילמה

אף על פי שכל דילמה משקפת ניגוד פנימי בין רצונותיו של אדם, קיימות סיבות שונות לניגודים אלו:

* **דילמה מוסרית** - בדילמה מוסרית, ההתלבטות נובעת ממניעים הקשורים למצפון המתלבט, ולקשיים בתפיסת המעשה הנכון בעיניו. הדילמה מתרחשת כאשר המתלבט מתקשה להחליט איזה חלופה מוסרית יותר.
* **דילמת רווח או הפסד** - במצב של "רווח או הפסד" ההתלבטות היא בין אפשרויות שונות, כאשר על האדם להחליט מהי השיטה המשתלמת יותר.
* **ברירת מחדל** - אי בחירה באחת החלופות מהווה ברירת מחדל, כלומר הבחירה שלא לבחור.

## ברירה כוזבת

 ערך מורחב – **ברירה כוזבת**

דילמה יכולה להתפרש כברירה בין מספר אפשריות, לרוב שתיים, אך תיתכן אפשרות נוספת שלא נלקחה בחשבון. אי הצגת האפשרות הנוספת והצגת האפשריות האחרות כברירת בלבדיות ידועה בשם דילמה כוזבת, דהיינו או תרחיש א' או תרחיש ב', כאשר הימנעות מבחירה בתרחיש א' מהווה בחירה אוטומטית (ברירת מחדל) בתרחיש ב', למעשה אין הדבר נכון, כיוון שייתכן מצב שאינו תרחיש א' או תרחיש ב'.

## דילמת האסיר

 ערך מורחב – **דילמת האסיר**

סוג אחר של דילמה מורכב מדילמה כפולה, כאשר הדילמה היא לא רק של אדם אחד, אלא דילמה התלויה גם בדרך פעולתו של אדם אחר. הדילמה הזאת ידועה כדילמת האסיר. חישובי ההעדפה של דילמה כזאת נידונים בתורת המשחקים.

## קישורים חיצוניים

* דילמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מהי דילמה? רחל ארהרד, ראש יחידת הפיתוח והמחקר, שפ"י
* סרטון שעוזר להמחיש מה היא דילמה