Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# קולאז'

קולאז' של תמונות ומאמרי מגזין
קולאז'
**קולאז'** (גם **קוֹלָז'**; מצרפתית: coller – "להדביק"; על פי האקדמיה ללשון העברית: **הֶדְבֵּק**) הוא מדיה אמנותית שבה נעשה שימוש בפיסות עיתון, נייר, אריג, או אלמנטים אחרים ליצירת תמונה דו-ממדית. בדומה לציור, המבע האמנותי מבוטא באמצעות צבע, צורה, קומפוזיציה וכדומה, אך בנוסף לכך קיימים בקולאז' רבדים נוספים של הבעה הנגזרים מתכנים קיימים על גבי פיסות הנייר (כמו תמונות או טקסט), אופן קריעתם או גזירתם ושימוש בחומרים לא שגרתיים. טכניקת הקולאז' דומה לטכניקה אחרת - אסמבלאז', שבה מצורפים אובייקטים לכדי יצירה תלת-ממדית.

בעבודות מאוחרות של הצייר אנרי מאטיס, לדוגמה, מחליפה טכניקת הקולאז' את מלאכת הציור. בעבודות דוגמת "השבלול" (1952) עיצב מאטיס את היצירה מגזרי נייר אותם צבע. למרות שם היצירה, המנחה את הצופה לראייה מימטית, מתקיים ביצירה גם יחס בין הניירות הגזורים לבין רקעה של העבודה, והאמן מייחס לשניהם חשיבות דומה.

פרשנות אמנותית מודרניסטית מעניקה למדיום זה אופי ביקורתי כלפי המציאות, כיוון שהוא מאלץ את הצופה להתמודד עם חלקים שהם אשלייתיים ומציאותיים בו-זמנית. כך, לדוגמה, בקולאז'ים של האמן פבלו פיקאסו ניתן למצוא תיאור של טבע דומם עם עיתון, כאשר חלק מן העבודה עשוי בטכניקה של רישום וחלקה הוא פיסות עיתון מודבקות.

בעבודותיו של הצייר הגרמני קורט שוויטרס, חבר תנועת הדאדא, לדוגמה, מאפשר השימוש בקולאז' ליצור תמונה המבטאת חוסר היררכיה כיוון שהיא מורכבת מפיסות שונות ממקורות שונים - פרסומות, עיתונים, מגזינים ועוד.

הקולאז' הומצא על ידי הצייר והאומן פאבלו פיקאסו, כחלק מן עבודת הקוביזם.

הצייר יצר שברי אומנות כדי שיוכל לפרק ולשלב אותם ביצירותיו השונות.

## בישראל

בין האמנים הישראלים שיצרו קולאז'ים יצוינו מרסל ינקו, מיכל נאמן, רפי לביא, פמלה לוי, נעמי שלו, זהבה אדלסבורג, עדי שגיא וטל דותן. אצל רובם הייתה יצירת הקולאז'ים רק חלק מעבודתם האמנותית, ורק בודדים, כגון נעמי שלו, יצרו אך ורק קולאז'ים.

## ראו גם

* אסמבלאז'
* רדי מייד
* פוטומונטז'
* קוביזם

## קישורים חיצוניים

* קולאז', דף שער בספרייה הלאומית
# З

| З з |
| --- |
|  |
| האלפבית הקירילי |
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ж | З |
| И | Й | К | Л | М | Н | О | П |
| Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч |
| Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |
| אותיות סלאביות נוספות |
| А́ | А̀ | А̄ | Ӓ | Ґ | Ђ | Ѓ | Е́ |
| Ѐ | Е̄ | Ё | Є | З́ | Ѕ | І | Ї |
| И́ | Ѝ | Ӣ | Ј | Љ | Њ | О́ | О̀ |
| Ō | С́ | Ћ | Ќ | У́ | Ӯ | Ў | Џ |  |
| אותיות שאינן סלאביות |
| Ӑ | А̊ | А̃ | Ӓ̄ | Ӕ | Ә | Ә́ | Ә̃ |
| Ӛ | В̌ | Ғ | Г̑ | Г̣ | Г̌ | Ҕ | Ӻ |
| Ғ̌ | Ӷ | Д̣ | Д̆ | Ӗ | Е̃ | Ё̄ | Є̈ |
| Ӂ | Җ | Ӝ | Ҙ | Ӟ | З̌ | З̱ | З̣ |
| Ԑ | Ԑ̈ | Ӡ | И̃ | Ҋ | Ӥ | Қ | Ӄ |
| Ҡ | Ҟ | Ҝ | К̣ | Ԛ | Ӆ | Ԯ | Ԓ |
| Ӎ | Ӊ | Ң | Ԩ | Ӈ | Ҥ | О̆ | О̂ |
| О̃ | Ӧ | Ӧ̄ | Ө | Ө̄ | Ө́ | Ө̆ | Ӫ |
| Ҩ | Ԥ | Р̌ | Ҏ | Ҫ | С̣ | С̱ | Т̌ |
| Т̣ | Ҭ | У̃ | Ӱ | Ӱ́ | Ӳ | Ү | Ү́ |
| Ұ | Х̣ | Х̱ | Х̮ | Х̑ | Ҳ | Ӽ | Ӿ |
| Һ | Һ̈ | Ԧ | Ҵ | Ҷ | Ӵ | Ӌ | Ҹ |
| Ҽ | Ҿ | Ы̆ | Ы̄ | Ӹ | Ҍ | Э̆ | Э̄ |
| Э̇ | Ӭ | Ӭ́ | Ӭ̄ | Ю̆ | Ю̈ | Ю̈́ | Ю̄ |
| Я̆ | Я̄ | Я̈ | Ԝ | Ӏ |  |  |  |
| אותיות ארכאיות |
| Ꙁ | Ꙃ | Ꙅ | Ꙇ | Ꙉ | Ҁ | Ѻ | Ѹ |
| Ꙋ | Ѡ | Ѽ | Ꙍ | Ѿ | Ꙏ | Ѣ | Ꙑ |
| Ꙓ | Ꙕ | Ꙗ | Ѥ | Ѧ | Ꙙ | Ѫ | Ꙛ |
| Ѩ | Ꙝ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |
| Ԙ | Ꙟ | Ꙡ | Ꙣ | Ꙥ | Ꙧ | Ꙩ | Ꙫ |
| Ꙭ | ꙮ | Ꚙ | Ꚛ | Ԁ | Ԕ | Ԗ | Ԡ |
| Ԣ | Ҧ | Ꚋ | Ꚁ | Ꚅ | Ꚍ | Ꚕ | Ꚏ |
| Ꚗ | Ꚃ | Ԃ | Ԅ | Ԉ | Ԋ | Ԍ | Ԏ |
| Ԇ | Ꚑ | Ꚉ | Ꚇ | Ꚓ | Ԟ | Ԫ | Ԭ |
| Г̧ | Г̄ |  |  |  |  |  |  |

מקלדת עם אותיות קיריליות, בגלל הדמיון הרב שבין האות 'З' לספרה '3', הושמטה לעיתים הספרה 3 מן המקלדת והשתמשו באות З במקום.
**זֵה** היא אות באלפבית הקירילי אשר מקורה באות היוונית זטא וצורתה כשל הספרה 3. האות מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, קולי /z/. באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה זֵמְלִיַה וערכה המספרי היה 7. נוסף לכך, צורתה הייתה כשל האות הלטינית Z עם "זנב" (Ꙁ).

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **З** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# ספרות קיריליות

המספרים מ-1 ועד 9 וכפולתיהם בספרות קירילית
מגדל שעון ובו ספרות קיריליות בעיירה סוזדל שבמחוז ולדימיר ברוסיה
**ספרות קיריליות** היא שיטת ספירה המבוססת על האלפבית הקירילי, אשר משמש מספר עמים סלאביים. הספרות הקיריליות שימשו ברוסיה עד המאה ה-17, אז החלו להשתמש במקביל גם בספרות הודיות-ערביות, ובין השנים 1700–1719 החליף הצאר פטר הגדול באופן סופי את ה**ספרות הקיריליות** בספרות הודיות-ערביות.
בדומה לשיטת הספרות הרומיות, הספרות הקירליות מכילות את המספרים 1–9 וכפולותיהם, אך אינן מכילות את הספרה 0 – לא לציון המספר אפס ולא כשומר מקום בכתיבת שמות של מספרים באמצעות ספרות.

ייצוג מספרים מעל 1,000
## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ספרות קיריליות** בוויקישיתוף
 ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# חותם

|  |
| --- |
| * חותמות עבריים מתקופת מלכי יהודה וישראל, בסדרת מועדים לשמחה תשי"ח
* חותמות עבריים מתקופת מלכי יהודה וישראל, בסדרת מועדים לשמחה תשי"ח
* חותמות עבריים מתקופת מלכי יהודה וישראל, בסדרת מועדים לשמחה תשי"ח

ישנן 3 תמונות בגלריה. |

מגוון חותמות שעווה של שושלת פון גמינגן
מכשירי חותם, חותמות ומקלוני שעווה צבעוניים להתכה
**חוֹתָם** (או חותמת) הוא סימן רשמי, סמל או שלט אצולה אשר מוטבע, מודפס, מובלט או מצורף למסמך (או כל חפץ אחר) במטרה לאשר את מקוריותו, כתחליף או כתוספת לחתימה. ברוב המקרים נעשה שימוש בנוזל (כגון דיו, או שעווה מומסת) המאפשר גיוון בצבע, אולם "חותם יבש" מטביע סימן באמצעות הפעלת לחץ והשקעת החותם בנייר. המילה חותם משמשת גם לתיאור הסמל או הציור המיוצג בו וכמו כן כשם עצם לתיאור כל מכשיר, טבעת חותם או חותמת המשמשים להטבעות חותם. ההטבעה לרוב, על גבי החותם יש שטח מגולף מחומר קשה שמטביע צורה מסוימת כאשר הוא מונח על חומר רך. בנוסף, משתמשים במונח חותם בהשאלה כדי לתאר השפעה והשארת סימן (למשל במונח "הטביע חותם").

## היסטוריה

חותם השעווה שימש בעבר כדרך לוודא שמכתב או חבילה לא נפתחו בידי זרים וכן ששולח המכתב הוא אכן בעל החותמת עצמו. נהוג היה ליצור אותו על ידי טפטוף שעווה מותכת בגוף המסמך, על קשר בחוט אשר נכרך סביבו, על קצוותיו המקופלים, או על פינה גזורה ומקופלת שלו (אך לא בנפרד מהמסמך). לאחר מכן מוטבע החותם באמצעות טבעת, או כל חותם אחר (לרוב מברזל). בצורה זו לא ניתן להסיר בקלות את החותם מבלי לשוברו, ובלתי אפשרי לעשות בו שימוש חוזר.

היסטורית, שימשו חותמות שעווה כאסמכתא למקוריות כמעט בכל התרבויות שעשו שימוש בכתב. ממשלות רבות עשו בעבר שימוש בחותמות שעווה על מנת לשלוח לאזרחיהן מכתבים אישיים. בימינו נעשה בהן שימוש במתן תוקף לאמנות וחוזים רשמיים, מתן אישורים נוטריוניים הנוגעים למתן שבועה ולאישור נאמנות למקור של עותקי מסמכים. בשוק הפרטי כיום השימוש בחותם הוא בעיקר כתחביב אמנותי, ליצירת פריטים מקוריים כמו למשל הזמנות לאירועים בכלל ולחתונות בפרט, ויצירת חותמות אישיות בעבודת יד, בעיקר משעווה.

## ראו גם

* בולה
* בולה אפיפיורית
* חותם גליל
* חותמות למלך
* חותם המדינה
* החותם הגדול של ארצות הברית
* חותם המדינה (מדינות ארצות הברית)
* שבעת החותמות
* טביעת חותם

## קישורים חיצוניים

* מסמך של הארכיון הלאומי הבריטי בנושא
* חותם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# מדריך כתיבה

**מדריך כתיבה** או **מדריך סגנון** הוא מסמך המכיל אוסף של תקנים לכתיבה ולעיצוב, שנועד למטרות כלליות או למסמכים שמופקים בארגון מסוים. חלק מהמדריכים מתמקדים בעיצוב גרפי, כמו טיפוגרפיה ורווחים לבנים. מדריכים לעיצוב אתרים מתמקדים במראה ובהיבטים הטכניים, סגנון כתיבה, דקדוק, פיסוק, איות, ובהירות. הוצאות ספרים מגבשות בדרך כלל קווים מנחים לכתיבה, לאיות ולפיסוק עבור הכותבים שלהם, אך בדרך כלל מי שמתאים את הטקסט לקווים המנחים של ההוצאה הוא עורך לשון מקצועי.

## הוצאה והידור

מדריכי כתיבה רבים מתעדכנים מדי תקופה, על מנת שיתאמו לשינויים במוסכמות ובשימושים. לדוגמה, מדריך הסגנון של AP, שעליו מבוססים רוב המדריכים של העיתונים בארצות הברית, מתעדכן מדי שנה.

## מדריכי כתיבה אקדמיים

מדריכי כתיבה של מוסדות אקדמיים ואוניברסיטאות מתמקדים בדרך כלל באופן רישום המקורות. חוקרים מקצועיים צריכים להתאים את הכתיבה שלהם למדריכי הכתיבה של הארגונים שמייצגים את החוג שלהם, כאשר הם שולחים מאמרים וספרים לכתבי עת אקדמיים ולהוצאות לאור אקדמיות. ברגע שהעבודה אושרה לפרסום, המוציאים לאור מספקים לכותבים את הקווים המנחים שלהם, ואלה מתאימים, לעיתים בעזרת עורך לשון, את הטקסט לדרישות ההוצאה.

### מדריך הכתיבה של MLA

 ערך מורחב – **מדריך הכתיבה של MLAמדריך הכתיבה של האגודה לשפות מודרניות** (MLA) הוא מדריך כתיבה אקדמי שמתמקד ברשימת המקורות, הצגת ומיון המקורות, וציטוט מקורות. מדריך הכתיבה של MLA נמצא בשימוש נרחב במדעי הרוח, ובעיקר בחוגי הספרות.

### מדריך הפרסום של APA

 ערך מורחב – **מדריך הפרסום של APAמדריך הפרסום של האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה** (APA) פונה בעיקר למדעי החברה.

## מדריכי סגנון בתקשורת

### מדריך הסגנון של AP

 ערך מורחב – **מדריך הסגנון של APמדריך הסגנון של AP** (באנגלית: **AP Stylebook**) הוא מדריך סגנון מקיף מטעם סוכנות הידיעות AP לעיתונאות בארצות הברית. המדריך מכיל בו כמה מילונים למינוח מקצועי ועריכה לשונית, הנחיות דקדוק ופיסוק באנגלית, הסבר על חוק התקשורת בארצות הברית, אתיקה בתקשורת, המדיניות של AP, והנחיות שונות לכתבים ועורכים.

## מדריכי סגנון לשימוש כללי

חלק ממדריכי הכתיבה מיועדים לציבור הרחב. אלה בדרך כלל מבוססים על מדריכי כתיבה של הוצאות ספרים או עיתונים. בארצות הברית רוב המדריכים הנמכרים בחנויות הספרים מבוססים על המדריך של שיקגו.

### מדריך הסגנון של שיקגו

 ערך מורחב – **מדריך הסגנון של שיקגומדריך הסגנון של הוצאת אוניברסיטת שיקגו** (מכונה בקיצור **Chicago** או בראשי תיבות **CMS**) הוא מדריך כתיבה כללי שפונה לכותבים ועורכים בכתבי עת מדעיים והוצאות ספרים כאחד. המדריך פורסם לראשונה בשנת 1906.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מדריך כתיבה** בוויקישיתוף
* מדריך מהיר לציטוט של מקורות באתר של מדריך הסגנון של שיקגו.
* מדריך לניסוח חקיקה באתר משרד המשפטים.
# קוריי, קיסר יפן

קוריי
孝霊天皇|  |
|
לידה |
342 לפנה"ס |
|
פטירה |
27 במרץ 215 לפנה"ס  (בגיל 127 בערך) |
|
מקום קבורה |
נארה |
|
מדינה |
יפן |
|
תארים |
קיסר יפן |
|
בן או בת זוג | Empress Kuwashihime * Kasuganochichihajajamakahime
* Jamatonokunikahime
* Haeirodo
 |
|
ילדים | Hikosashima, Princess Yamatototowakayahime, Emperor Kōgen, Kibitsuhiko-no-mikoto, Princess Chichihayahime, Yamatototohimomosohime no mikoto, Prince Wakatakehiko  |
|
אב |
קואן |
|
אם |
אושיהימה |
|

קיסר יפן ה־7|
290 לפנה"ס – 215 לפנה"ס (כ־75 שנים) |
|
→ קואןקוגן ← |

 |

**קוֹרֵיי** (ביפנית: 孝霊天皇 - "קוריי טנו" - "קוריי הקיסר", נודע גם בשם אויאמאטונקוהיקופוטוני), היה השביעי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית. קוריי נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו.

על פי המסורת היפנית, קוריי מלך בין שנת 290 לפנה"ס ועד שנת 215 לפנה"ס. ישנם היסטוריונים הסבורים כי קיסר אגדי זה שלט בפועל במהלך המאה הראשונה לספירה.

## קורות חיים

ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם קוריי. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של קוריי ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.

הקוג'יקי והניהון שוקי מציינים רק את שמו ואת ייחוסו. הקוג'יקי מציין כי בתקופת שלטונו כבש קוריי את פרובינציית קיבי. על פי המסורת, קוריי היה בנו השני של הקיסר קואן. קוריי נשא לאישה את קוּוָושיהימה (細媛命), ונולד להם בן אחד - הנסיך אוֹאוֹיָמָטוֹנֶקוֹהִיקוֹקוּנִיקוּרוּ (לימים הקיסר קוגן).
מפילגשו, קאסוּגה-נוֹ-צ'יצ'יהאיאמאוואקאהימה (春日之千千速真若比売) נולדה לו הנסיכה צ'יצ'יהאיאהימה (千千速比売命).
מפילגשו, יאמטו-נוֹ-קוּניקָהימֶה (倭国香媛) נולדה לו הנסיכה יאמאטוטוטוהימומוסוהימה (倭迹迹日百襲媛命), הנסיך קיביצוהיקו (吉備津彦命) והנסיכה יאמאטוטוטווואקאיאהימה (倭迹迹稚屋姫命).
מפילגשו, האירודו (絙某弟), אחותה הצעירה של יאמטו-נוֹ-קוּניקָהימֶה, נולדו לו הנסיך היקוסאשימה (彦狭島命) והנסיך ואקאטאקהיקו (稚武彦命).

המשורר ג'י-ין מציין כי קואן היה בנו הבכור של הקיסר קואן, וכי הוא מלך מארמון איהוטו-נו-מייה שבקורודה (בפרובינציית יאמטו של ימינו).

מקום קברו של קוריי אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר קושו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **קוריי, קיסר יפן** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**: **קואן, קיסר יפן** | **קיסרי יפן** | **הבא**: **קוגן, קיסר יפן** |
# בודהידהרמה

בודהידהרמה|  |
|
לידה |
כנראה בין 440 ל-470 קנצ'יפוראם, הודו  |
|
פטירה |
כנראה בין 528 ל-545 מנזר שאולין, הרפובליקה העממית של סין  |
|
מדינה |
שושלת וי הצפונית  |
|
יצירות ידועות | Long Scroll of the Treatise on the Two Entrances and Four Practices  |
|
תלמידים | Dazu Huike, טאן לין  |
|
השקפה דתית |
בודהיזם  |
|   |

במגילה היפנית הזו המתארת את בודהידהרמה נכתב: "הזן מכוון הישר אל הלב, התבונן אל תוכך והפוך לבודהה"
**בּוׂדהידהרמה** (סנסקריט: बोधिधमृ, סינית: **פוּטידאמוֹ** 菩提達摩, יפנית: **דארוּמַה** ダルマ) הוא שמו של נזיר בודהיסטי הודי אשר חי במאות ה-5 או ה-6 לספירה. על פי המסורת ייסד את הצ'אן בודהיזם (המוכר במערב וביפן כזן בודהיזם) בסין, ולפי האגדה פיתח את הקונג פו של מנזר השאולין.

## ביוגרפיה

מסופר כי בודהידהרמה נולד בדרום הודו, באזור מדינת טאמיל נאדו של ימינו. קיימות מספר השערות לגבי התקופה בה חי - לפי אחת מהן בין השנים 440–528 לספה"נ ולפי אחרת בין השנים 470–543 . הוא נולד למשפחה אצילה ואומן היטב באמנויות לחימה שונות. בשלב מסוים נסע בודהידהרמה ללמד בסין. הוא עבר בין מנזרים שונים בסין כאשר בכל אחד מהם דרש ולימד את תורתו.

האזכור ההיסטורי הראשון של בודהידהרמה הוא בכתביו של יָאנְג שְׂוֵ'נְגְ'ה משנת 547 (אשר עסקו במנזרים בודהיסטים באזור לווֹיָאנג שבחנאן). שם הוא מתואר כפרסי ממרכז אסיה.

## סיפורים ואגדות

מסופר כי בשנת 520 לספה"נ הגיע בודהידהרמה לראיון אצל קיסר סין וו די משושלת ליאנג הדרומית במטרה להמיר את דתו לבודהיזם, אך הקיסר כבר היה בודהיסט. במהלך הראיון שאל הקיסר את בודהידהרמה כמה עושר הוא צבר במהלך בניית המקדשים והמנזרים ברחבי הארץ. הנזיר השיב "לא הרווחתי כלל". "ובכן, מה הוא העיקרון היסודי של הבודהיזם?" שאל הקיסר הנבוך. "ריקנות עצומה" אמר הנזיר. "הקשב" אמר הקיסר שהחל מאבד את עשתונותיו, "מי בכלל אתה חושב שהינך?". "אינני יודע" השיב הנזיר. לאחר ראיון זה, בו ערער בודהידהרמה את שלוותו של הקיסר, הוא גורש מחצר הקיסרות.

נאמר כי במהלך מסעותיו הגיע בודהידהרמה למנזר בודהיסטי בצפון ממלכת וויי, מנזר שאולין. לאחר שנמנע ממנו להיכנס, או "נזרק" לאחר זמן קצר, מצא משכנו במערה הסמוכה למנזר השאולין וביצע בה מדיטציה במשך 9 שנים רצופות למול אחת מקירות המערה. במנזר נתגלו לפניו נזירים עצלים ומנוונים משגרת חיים שכללה למידה והעתקת מגילות עתיקות. כדי לשפר את מצבם לימד בודהידהרמה את הנזירים את אמנויות הלחימה שהכיר. אלו שימשו כבסיס לאסכולת השאולין בקונג פו.

האגדה מספרת כי בודהידהרמה היה הראשון להביא את שיחי התה לסין. בעודו יושב ומבצע מדיטציה, מרט בודהידהרמה את ריסיו כדי שלא להרדם. בנקודה בה פגעו ריסיו התלושים בקרקע צמחו שיחי התה הראשונים.

עוד מספרת האגדה כי בודהידהרמה ישב במדיטציה במשך תשע שנים רצופות במהלכן רגליו נשרו ממנו מרוב ריכוז.

## ראו גם

* בובת דארומה

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **בודהידהרמה** בוויקישיתוף
* בודהידהרמה: זן בודהיזם - מבוא, באתר ידע להצליח
* בודהידהרמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# אנגלית אוסטרלית

אנגלית אוסטרלית
Australian English|  |
|
מדינות |
אוסטרליה  |
|
אזורים |
אוסטרליה  |
|
כתב | אלפבית אנגלי, אלפבית לטיני, Unified English Braille  |
|
קוד שפה |
en-au  |
|
ראו גם | **שפה • כתב • רשימת שפות** |
|   |

**אנגלית אוסטרלית** (באנגלית: **Australian English**) היא ניב של השפה האנגלית. היא החלה להבדיל עצמה מן האנגלית הבריטית, זמן קצר לאחר הקמתה של הקולוניה הבריטית ניו סאות' ויילס ב-1788. יעודה המקורי של התיישבות זו הייתה לאסירים בריטיים, שרובם הגיעו מערים גדולות באנגליה. ב-1827 דיווח פיטר קוניגהם, בספרו "שנתיים ב-New South Wales", שאוסטרלים לבנים ילידי המדינה, דיברו במבטא שונה ומובחן, אם כי בעל השפעות מאנגליה. גל נרחב בהרבה של הגירה, שמקורו בגל הבהלה לזהב בשנות ה-50 של המאה ה-19, היה גם הוא בעל השפעה משמעותית על האנגלית האוסטרלית, וכלל מספר גדול של אנשים שאנגלית הייתה שפתם השנייה. למן אותו זמן, האנגלית האוסטרלית התעשרה ממקורות חיצוניים. בשנות ה-40 של המאה ה-20, סידני ג'ון בייקר פרסם מספר מילונים של האנגלית האוסטרלית.

תהליך ה"אמריקניזציה" של האנגלית האוסטרלית שהחל בימי הבהלה לזהב, ובא לידי ביטוי בשאילת מילים, ביטויים, ותצורות שימוש מהאנגלית האמריקאית, התעצם עם הגעת כוחות אמריקאיים לאוסטרליה בזמן מלחמת העולם השנייה. בנוסף, היבוא המאסיבי של תוכניות טלוויזיה ושאר תכנים תקשורתיים מארצות הברית, החל משנות החמישים של המאה ה-20, גם הוא בעל השפעה משמעותית על האנגלית האוסטרלית. כתוצאה מכך, לדוגמה, האוסטרלים משתמשים במילה האמריקאית truck לציון משאית, ולא במקבילתה הבריטית lorry.

הקרבה הגאוגרפית וההיסטוריה המשותפת הביאו לכך שהאנגלית האוסטרלית דומה יותר מכל לאנגלית הניו זילנדית. אולם, ההבדל בין שתי הגרסאות המדוברות במדינות הללו בולט לאנשים הבאים מהן (וסביר שגם למי שאינו תושב שלהן). גם אוצר המילים שבשימוש בשתי המדינות מגלה הבדלים ניכרים.

מאפיין בולט למבטאה של האנגלית האוסטרלית, הוא הנמכת הרישא של הדיפתונג /eɪ/ לעבר הדיפתונג /æɪ~aɪ/, עד כדי אי-יכולתה של אוזן זרה (כולל דוברי אנגלית מאזורים אחרים בעולם) להבחין בין שני הדיפתונגים הללו שאצל דוברי האנגלית האוסטרלית.

## ראו גם

* אנגלית אמריקאית
* אנגלית בריטית
* אנגלית קנדית

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אנגלית אוסטרלית** בוויקישיתוף
* Australian National Dictionary Centre

 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# בעיית שאנדונג

**בעיית שאנדונג** (באנגלית: **The Shandong Problem**) הייתה סכסוך בנוגע לסעיף 156 של חוזה ורסאי ב-1919, שמשמעותו ויתורה של סין על חצי האי שאנדונג לטובת יפן. הבעיה נפתרה לטובת סין ב-1922.

## היווצרות הבעיה

מפת מיקום חצי האי שאדונג בצפון סין
בסוף המאה ה-19 גרמניה השתלטה על חלק משטחי שאנדונג. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914 - 1918) תמכה סין בבעלות הברית בתנאי שיוחזר לסין אזור קיאוצ'ו (צ'ינגדאו) במפרץ של חצי האי שאנדונג, שהיה תחת שליטה גרמנית לפני מלחמת העולם הראשונה ונכבש על ידי יפן במהלכה (ב-1914). ב־1915 הסכימה סין באי-רצון לשלוש-עשרה דרישות של היפנים, ביניהן הכרה סינית בשליטה היפנית על הטריטוריות הגרמניות לשעבר. הממלכה המאוחדת וצרפת הבטיחו ליפן שהיא תוכל לשמור על טריטוריות אלה. בסוף 1918, סין אישרה מחדש את ההעברה וקיבלה כספים מיפן. סעיף 156 לאמנת ורסאי העביר לידי יפן את שטחה של קיאוצ'ו וכן את הזכויות והפריבילגיות שנרכשו מכוח האמנה הסינית-גרמנית של 1898, ולא החזירו אותן לידי הממשל הסיני.

הפגנות בסין ב-4 במאי 1919, מחאה על בעיית שאנדונג בחוזה ורסאי
## פרשת חוזה ורסאי

למרות הסכמתה הרשמית לתנאיה של יפן ב-1915 וב-1918, סין גינתה את העברת הטריטוריות הגרמניות בוועידת השלום בפריז ב-1919, בתמיכתו החזקה של הנשיא וודרו וילסון מארצות הברית. שגריר סין בצרפת, ולינגטון קו, הצהיר כי סין אינה יכולה עוד לוותר על שאנדונג, שהיא מקום הולדתו של קונפוציוס, הפילוסוף הסיני הגדול ביותר, כמו שהנוצרים לא יכולים לוותר על ירושלים. הוא דרש את החזרת שאנדונג, אך דרישתו לא נענתה. הזעם הציבורי הסיני על סעיף 156 הוביל להפגנות ב-4 במאי 1919 ולתנועה תרבותית הידועה בשם תנועת הארבעה במאי. כתוצאה מכך סירב וולינגטון קו לחתום על האמנה.

## סיום

סירובה של סין לחתום על חוזה ורסאי חייב הסכם שלום נפרד עם גרמניה ב־1921. הוויכוח על שאנדונג המשיך להתנהל בתיווך ארצות-הברית שנה לאחר מכן, במהלך ועידת הצי בוושינגטון. הפעם הפרשה הסתיימה בניצחון של סין, הריבונות היפנית בשאנדונג הוחזרה לסין בחוזה תשע המדינות. יפן, לעומת זאת, שמרה על הדומיננטיות הכלכלית של קווי הרכבת ושל המחוז כולו.

## קישורים חיצוניים

* בעיית שאנדונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

## הערות שוליים
# פורמוסה הספרדית

פורמוסה הספרדית|  |
|
ממשל |
|
משטר |
קולוניה |
|
שפה נפוצה |
ספרדית שפות פורמוסיות |
|
עיר בירה |
סן סלבדור (ג'ילונג) |
|
היסטוריה |
| הקמה |   |
|
תאריך הקמה |
1626 |
| פירוק |   |
|
כניעת סן סלבדור |
1642 |
|
ישות קודמת |
טרום היסטוריה של טייואן |
|
ישות יורשת |
פורמוסה ההולנדית |
|
דמוגרפיה |
|
דת |
נצרות קתולית |
|
כלכלה |
|
מטבע |
ריאל ספרדי |
|   |

**פורמוסה הספרדית** הייתה קולוניה ספרדית בצפון האי טאיוואן (אותו גילו הפורטוגלים ב-1544 וקראו לו "פורמוזה") שהתקיימה בין השנים 1626 ו-1642. יעודה המרכזי של המושבה היה להגן על הסחר הספרדי והפורטוגזי מפני ההולנדים, להם היה בסיס בדרומו של האי. המושבה התקיימה שנים ספורות בלבד בשל אי נכונותם של השלטונות הקולוניאליים במנילה, מקום מושבה של הקפיטניה חנרל של הפיליפינים, להקדיש את המשאבים החומריים והאנושיים הדרושים לשם הגנה עליה ולשמירה על קיומה, ולאחר שבע-עשרה שנים נפל המבצר הספרדי האחרון במושבה בידי ההולנדים, ששלטו מאז באי כולו לכעשרים שנה נוספות, עד שגורשו משם במרד ילידי.

המושבה הוקמה על רקע התחרות בין ספרד הקתולית והולנד הפרוטסטנטית על הסחר האירופי עם מזרח אסיה ועל השפעתן באזור. המושבה נוסדה כתגובה ישירה להקמת המושבה ההולנדית טאיואן (Tayouan, הנמצאת כיום בנפה אנפינג (Anping) שבעיר טאינאן), ממנה איימו ההולנדים על הנוכחות הספרדית באזור. תחילה נחתו הספרדים ב-7 במאי 1626 בכף סנטיאגו (שם אותו העניקו למקום ואשר נקרא כיום "סנדיאו" (Sandiao)) בצפון-מזרח האי, אולם לאחר שהתברר שהמקום איננו בר-הגנה, התקדמו הספרדים מערבה עד שהגיעו למפרץ חילונג (Jilong, כיום ג'ילונג). שם מצאו הספרדים נמל טבעי עמוק ומוגן היטב ואי קטן, אפינג שמו (Heping), מגונן עליו. הספרדים הקימו את מקום ההתיישבות בנמל לו קראו בשם "השילוש הקדוש ביותר" (Santissima Trinidad). על האי אפינג הקימו את מבצר סן סלבדור (San Salvador). במקום התיישבו כמאתיים ספרדים ולהם מעט יותר מתריסר תותחים. בשנת 1629 הקימו הספרדים נקודת התיישבות שנייה סביב מבצר סן דומינגו שבדנשואי (Danshui).

בשנת 1630 הדפו הספרדים את המתקפה הימית ההולנדית הראשונה על היישוב. חיכוכים בין הספרדים לתושבים ילידי האי הביאו לעימות בשנת 1636 בו הרסו הילידים את מבצר סן דומינגו והרגו כשלושים מתוך שישים מגניו, אולם הספרדים בנו אותו מחדש. אף על פי כן ננטשה נקודת היאחזות זו בשנת 1638 בשל הטייפונים, עוינות התושבים המקומיים וההולנדים והמחלות השונות, בהן המלריה. בשנת 1641 הפכה המושבה למטרד של ממש עבור ההולנדים ואלו החליטו להסיר את האיום הספרדי. המושל ההולנדי הודיע לזה הספרדי על כוונותיו להשתלט על צפונו של האי והמושל הספרדי סירב להיכנע בלא קרב. ההולנדים תקפו את ההיאחזות הספרדית, אולם לא יכלו לה. בשנה שלאחר מכן כבשו ההולנדים את "סנטיסימה טרינידאד" ובכך בא הקץ על ההתיישבות הספרדית בפורמוסה, היא טאיוואן.

במהלך שנות הנוכחות הספרדית בפורמוסה הטבילו מיסיונרים קתולים כ-5,000 ילידים לנצרות.

## הערות שוליים
# מחוזות טאיוואן

הרשויות המקומיות של טאיוואן
מבחינה מנהלית טאיוואן כוללת 13 מחוזות, 6 רשויות מקומיות ו-3 ערים. בעבר הייתה חלוקה ל"פרובינציות" כפי שהיה נהוג לפני שנת 1945. בשנת 2018 מוסדות שלטון בפרובינציות בוטלו וחלוקה זו נותרה רק בחוקה, אך לא בעלת סמכויות שלטוניות.

| מיקום יחסי | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה נכון לשנת 2020 | שטח בקמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוזות |
|  | ג'אנגחווה | ג'אנגחווה | 彰化縣 | 1,271,015 | 1,074.396 |
|  | מחוז ג'יאיי | טאיבאו | 嘉義縣 | 502,007 | 1,901.67 |
|  | מחוז שינג'ו | זוביי | 新竹縣 | 565,272 | 1,427.59 |
|  | חוואליין | חוואליין | 花蓮縣 | 325,706 | 4,628.57 |
|  | ג'ינמן | יינצ'נג | 金門縣 | 127,723 | 153.011 |
|  | ליינצ'נג | ננגאן | 連江縣 | 12,716 | 29.6 |
|  | מיאולי | מיאולי | 苗栗縣 | 544,762 | 1,820.31 |
|  | נאנטואו | נאנטואו | 南投縣 | 493,403 | 4,106.44 |
|  | פנגחו | מגונג | 澎湖縣 | 105,117 | 141.05 |
|  | פינגדונג | פינגדונג | 屏東縣 | 817,193 | 2,775 |
|  | טאידונג | טאידונג | 臺東縣 | 216,308 | 3,515 |
|  | יילאן | יילאן | 宜蘭縣 | 453,951 | 2,143 |
|  | יו'נלין | דואוליו | 雲林縣 | 680,050 | 1,290 |
| רשויות מיוחדות |
|  | גָאושְׂיוֹנְג |  | 高雄市 | 2,773,984 | 2,951 |
|  | טאיפיי |  | 臺北市 | 271.7 | 2,635,286 |
|  | ניו טאיפיי |  | 新北市 | 4,023,620 | 2,052 |
|  | טאינאן |  | 臺南市 | 1,879,115 | 2,191.6 |
|  | טאוֹיוּאן |  | 桃園市 | 2,254,363 | 1,220.9 |
|  | טאיג'ונג |  | 臺中市 | 2,816,667 | 2,214.8 |
| ערים בעלות מעמד מיוחד |
|  | ג'יאיי |  | 嘉義市 | 270,254 | 28.80 |
|  | ג'ילונג |  | 基隆市 | 371,878 | 60.03 |
|  | שינג'ו |  | 新竹市 | 448,207 | 151.66 |

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מחוזות טאיוואן** בוויקישיתוף
* השלטון המקומי