# יפנית

יפנית
日本語|  |
| בגדול: היראגאנה וקאטאקאנה, בקטן: קאנג'י |
|
מדינות |
יפן, גואם, הוואי, איי מרשל, פלאו וטייואן |
|
אזורים |
מזרח אסיה ואוקיאניה |
|
דוברים |
127 מיליון |
|
שפת אם |
125 מיליון |
|
כתב |
קאנג'י, קאטאקאנה, קאנה, היראגאנה  |
|
משפחה |
שפות לא מסווגות
שפות יפניות
**יפנית**  |
|
לאום | יפן יפן |
|
מוסד |
הממשל היפני |
|
קוד שפה |
ja  |
|
קוד ISO 639-1 | ja  |
|
קוד ISO 639-2 | jpn  |
|
קוד ISO 639-3 | jpn  |
|
ראו גם | **שפה • כתב • רשימת שפות** |
|   |

**יפנית** (קאנג'י: **日本語**; ביפן קרויה השפה: "**Nihongo**", "נִיהוֹנְגּוֹ" – **Nihon** = יפן, **Go** = שפה) היא שפה השייכת למשפחת השפות היפניות. בלשנים הציעו קשרים עם שפות אחרות במהלך השנים, אולם אף אחד מהם לא התקבל גלובלית.

יפנית מדוברת בפי 125 מיליון איש ביפן ובקהילות מהגרים יפניות. יפנית היא שפת האם העשירית המדוברת בעולם. לפי התפיסה הפילוסופית היפנית הידועה בשם ניהונג'ינרון, בשל בידודם של האיים לשפה היפנית יש מבנה דקדוקי ותחבירי ייחודי, הגורם ליפנים לחשוב לפי תבניות מחשבה מסוימות השונות מכל מקבילותיהן בעולם.

היפנית היא שפה צירופית, הניכרת במערכת של תוארי כבוד המשקפים את ההיררכייה בחברה היפנית. כל זאת בעזרת תבניות פעלים ואוצר מילים מסוים המציין את הסטטוס החברתי היחסי של הדובר, המאזין, והאדם המוזכר בשיחה.

באופן יחסי יש ביפנית מבחר צלילים קטן, ומערכת עלרוד לקסיקלית משמעותית.

## השפעת שפות אחרות

חלק ניכר מאוצר המילים ביפנית מגיע משפות אחרות: כ-70% מאוצר המילים בשימוש היום שאול מסינית, או נוצר ביפן בהשראת הסינית, מאז המאה ה-5 לפנה"ס. כתוצאה מיחסי המסחר בין יפן לפורטוגל המוקדמת במאה ה-16, ולאחר מכן עם הולנד במאה ה-17, פורטוגזית והולנדית השאירו חותמן באוצר המילים. בתחילת המאה ה-19 המאוחרת, עם פתיחת גבולותיה של יפן למדינות המערב, שאלה היפנית מספר רב של מילים אירופיות, בעיקר מאנגלית.

בשל היותה של יפן מבודלת מעל מאתיים שנה, נוצר פער של ממש באוצר המילים ביפנית בהשוואה ללשונות אירופה. למןתקופת מייג'י חודשו מילים רבות בלקסיקון בהשראת תבניות קיימות במילים שאולות מסינית.

דוגמאות למילים שחודשו| עברית | תעתיק | מילולית | יפנית |
| --- | --- | --- | --- |
| מהפכה | kakumei | התחדשות מנדט שמיים | 革命 |
| דמוקרטיה | minshu | שליטת העם | 民主 |
| בינלאומי | kokusai | קצה המדינה | 國際 |
| בנק | ginkō | חברת כספים | 銀行 |
| פילוסופיה | tetsugaku | תורת חכמים | 哲學 |
| פיזיקה | butsuri | הגיון הדברים | 物理 |
| אידאולוגיה | shugi | מוּסר ראשי | 主義 |
| טלפון | denwa | שיחה חשמלית | 電話 |
| בית חולים | byōin | מוסד חולים | 病院 |
| מודעה | kōkoku | גילוי רחב | 廣告 |

חלק לא מבוטל מן המילים שחודשו ביפנית נכנסו גם לשפות אזוריות נוספות, כולל סינית מנדרינית
(בהגייתן המקבילה לסימניות הסיניות).

## הגיית השפה

תנועות ביפנית
התנועות ביפנית פשוטות, ואין בה דו-תנועות. ביפנית חמש תנועות. אורך התנועה פונמי, כך שלכל אחת מהתנועות יש גרסה קצרה ומוארכת.

לחלק מן העיצורים ביפנית יש כמה אלופונים, ותופעה זו יוצרת רושם של מבחר צלילים רחב. חלק מן האלופונים הללו הפכו לפונמיים. לדוגמה, ביפנית עד אמצע המאה ה-20 הרצף הפונמי /ti/ בוטא במגע עם החך והוכר פונטית כ-[tɕi]; נשמע כ-(chi) בקירוב. בימינו יש הבחנה בין הפונמות /ti/ ו-/tɕi/, כמו במילים [tiː] ("תה בסגנון מערבי") ו-[tɕii/chii] ("סטטוס חברתי"). צליל האות R בשפה היפנית ייחודי. הוא נשמע לדוברי האנגלית כמשהו בין L ל-R, ולעיתים גם D. לדוברי העברית הוא דומה מאוד לרי"ש המתגלגלת.

המבנים ההברתי וההגאי פשוטים מאוד. איגוד העיצורים היחיד המותר בהברה כולל תת-קבוצה אחת של העיצור, בתוספת /ｊ/. סוג כזה של איגוד מופיע רק בפתיחה. מלבד זאת איגוד עיצורים בהברות מתאפשר כל עוד שני עיצורים אפיים עוקבים אחר עיצור הומורגני. משך העיצור גם הוא פונמי.

פונמות ביפנית|  | סדקי | ענבלי | וילוני | חכי | מכתשי ־חכי | בתר־ מכתשי | מכתשי | דו־ שפתי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפי |  | ɴ |  |  |  |  |  | n |  | m |  |
| סותם |  |  | ɡ | k |  |  |  | d | t | b | p |
| מחוכך |  |  |  |  | [ʥ | ʨ] |  |  | [ʦ] |  |
| חוכך |  | h |  |  |  | [ç] | [ʑ | ɕ] |  | z | s | [β | ɸ] |
| מקורב |  |  | w |  | j |  |  |  |  |  |
| מקיש |  |  |  |  |  | r |  |  |
| **\ אלופוני /t/ לפני /u i/ בהתאמה
**\ אלופוני /z/ לפני /i/
**\ אלופון /s/ לפני /i/
**\ אלופון /b/ בין תנועות, רק בדיבור מהיר
**\ אלופוני /h/ לפני /u i/ בהתאמה |

## דקדוק

 ערך מורחב – **דקדוק יפני**

יפנית היא שפה נוטה. סדר המשפט ביפנית הוא SOV (נושא-מושא-נשוא) – הנשוא חייב לבוא בסוף המשפט. לשם השוואה, עברית היא שפת SVO (נושא-נשוא-מושא) במקרה הכללי, ואילו הסדר גמיש למדי וניתן לשינוי.

סדר הלוואים ביפנית הוא מן הטפל לעיקר (לוואי קודם למילה שהוא מתאר).

ביפנית נושא המשפט מושמט לרוב אם הוא ברור מן ההקשר. ציון פעולה ללא נושא כמעט תמיד אומר שנושא המשפט הוא האדם שאומר אותו. למשל, משמעות המילה "טאבטא" (食べた) היא "אכל" ללא ציון שם גוף, ועל כן נניח שהדובר מתייחס לעצמו ("אני אכלתי").

פועל יחיד יכול להעמיד משפט שלם. לדוגמה: "קאטּה" (*katta*), "[אני/אתה/הוא...] **קנה** [את זה]". גם שם תואר יכול להעמיד משפט שלם: "אוּראיאמאשי" (羨ましい) "[אני] מקנא/ת [בך]".

מלבד השמטת שמות גוף, נהוג לעיתים להשמיט גם את מושא המשפט ומילות שייכות – תלוי בהקשר.

לצורך הדגמה, נניח שברצוננו לציין כי שער ראשנו ארוך. נאמר: "וואטאשי נו קאמי ווא נאגאיי" (私の髪は長い, 'השיער שלי ארוך') כדי לציין עובדה במהלך השיחה. עם זאת אילו נשאלנו 'תנו דוגמה לדבר ארוך שברשותכם', נענה: "קאמי גא נאגאיי" (髪が長い, 'השיער הוא ארוך') כיוון ששייכות הנושא כבר מצוינת בשאלה. אילו נשאלנו 'האם השיער (שלך/שלכם) ארוך?", נענה: "נאגאיי" (長い, 'ארוך') או פשוט "האיי" (はい, 'כן').

## מערכות הכתב

השפה היפנית נכתבת בשילוב של שלוש מערכות כתב: סימניות (אותיות) סיניות מותאמות הנקראות ביפנית קאנג'י (kanji – 漢字), ושני כתבים פונטיים שנוצרו מאותיות סיניות מותאמות. הם נקראים היראגאנה (hiragana – 平仮名) וקאטאקאנה (katakana – 片仮名).
בהיראגאנה נעשה שימוש נרחב ביותר בכתיבת השפה למטרות שונות, בהן הטיית פעלים, כתיבת מילות קישור ויחס והוראת יפנית לילדים.
בקאטאקאנה משתמשים בעיקר בשביל לכתוב מילים או שמות שמקורם אינו בשפה היפנית.
ביפנית המודרנית נעשה שימוש לעיתים קרובות גם באלפבית הלטיני רומאג'י (rōmaji – ローマ字), בעיקר לשמות של חברות, סמלילים (לוגו), פרסומות והקלדת טקסט יפני במקלדת לטינית.
ספרות מערביות בדרך כלל משמשות כספרות, אך גם ספרות יפניות הנכתבות בקאנג'י הן שגרתיות.

מספר ההברות הקיימות ביפנית מוגבל; כל הברה בשפה מכילה תנועה אחת בלבד ועד עיצור אחד. כל אות, הנקראת ביפנית קאנה (kana 仮名), מסמנת הברה אחת. סימנית יכולה לסמן הברה אחת או יותר. בכל אות וסימנית יש סדר שבו נכתבים הקווים השונים וכיוון נכון שבו צריך לכתוב את הקווים.

נכון להיום מספר הקאנג'י שעל יפני ממוצע לזכור כדי לדעת לקרוא ברמה גבוהה עומד על כ-2,136 סימניות, לפי הגדרת משרד החינוך היפני ברשימת הסימניות השימושיות הרשמית. תלמיד כיתה א' אמור לשנן כ-80 סימניות נוסף על שתי מערכות הכתב הפונטיות. עד סוף כיתה ו' ידע התלמיד לקרוא ולכתוב כ-1,026 סימניות מתוך הרשימה.

טבלת הקאנה
## ראו גם

* יפנית קלאסית
* סמליות צליל ביפן

## קישורים חיצוניים

* אתר ללימוד יפנית בעברית
* אתר נוסף ללימוד יפנית בעברית
* היבטים תרבותיים בשפה היפנית:
דנה פאר, כשאת לא אומרת לא, באתר ynet, 9 ביוני 2008
* היראגאנה קאטאקאנה מחברת
* Teach Yourself Japanese - אתר חינמי ללימוד יפנית (באנגלית)
* Learn Japanese - Free Japanese Lessons! - אתר חינמי נוסף ללימוד יפנית (באנגלית)
* וושינגטון פוסט, על השפות המדוברות בעולם
* הסבר על הכתב היפני
* topic/Modern-Japanese-language יפנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שפה יפנית, דף שער בספרייה הלאומית

## הערות שוליים