Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# ויל-או'-דה-ויספ

ציור שמן משנת 1882 של ויל-או'-דה-ויספ, מאת ארנולד בוקלין.
על פי הפולקלור, **ויל-או'-דה-ויספ** או **ויל-או-ויס** (באנגלית: **will-o'-the-wisp**; "ויל נושא אבוקת הקש") הוא אור רפאים אטמוספירי שנצפה על ידי מטיילים בלילה, במיוחד מעל מקומות כמו ביצת כבול, ביצה או ביצת עשב. התופעה ידועה באמונות העממית האנגלית, בפולקלור האנגלי ובחלק גדול מהפולקלור האירופי, לו יש מגוון שמות כמו: "ג'ק-או-לנטרן", "פנס נזיר", "הינקיפאנק" ו"פנס האבי".

יש שאומרים שהדבר מטעה מטיילים בכך שהוא דומה למנורה או פנס; הדבר יוצר הטעייה שגורמת למטיילים להתבלבל בדרך. בספרות, ויל-או'-דה-ויספ מתייחס באופן מטפורי לתקוות שווא שכן, המטייל חושב שמדובר באור שנועד להדריך אותו לאן ללכת, בעוד האור לא באמת קיים ומוביל אותו אל הלא נודע ולפעמים לתוך סכנות.

ויל-או'-דה-ויספ מופיע בסיפורי עם ובאגדות מסורתיות של מדינות ותרבויות רבות.

## אטימולוגיה

המונח מגיע מהמילה "wisp", אבוקת קש. בנוסף, יש קשר ישיר גם לג'ק-או-לנטרן; עששית העשויה מדלעת או לפת שרוקנו מתוכנם, כאשר פרצוף מפחיד נחתך בצידן האחד ונר דולק מאיר בתוכם.

בארצות הברית, התופעה מכונה לעיתים קרובות כ"אורות אימה", "אורות רפאים" או "כדורים" (הכוונה לגלגל העין). הדבר נהגה על ידי פולקלוריסטים וחובבי פאראנורמלים.

## הסברים טבעיים

במדע המודרני מקובל באופן כללי שוויל-או'-דה-ויספ (ignis fatuus) נגרם על ידי חמצון של פוספין (PH3), דיפוספאן (P2H4) ומתאן (CH4). תרכובות זו, שמיוצרות על ידי ריקבון אורגני, עלולה לגרום לפליטת פוטונים. מכיוון שתערובות פוספין ודיפוספאן מתלקחות באופן טבעי במגע עם החמצן באוויר, יש צורך בכמויות קטנות ממנו כדי להצית את המתאן, שביחד יוצרים את המחזה המדובר.

יתר על כן, הזרחן מייצר חומר שנקרא זרחן פנטוקסיד כתוצר לוואי והדבר יוצר חומצה זרחתית במגע עם אדי מים, מה שגורם לתופעה להיות מלווה ב"לחות צמיגה".

## ראו גם

* פאטה מורגנה
* מיראז'

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **ויל-או'-דה-ויספ** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# לין מרגוליס

לין מרגוליס|  |
| לין מרגוליס |
|
לידה |
5 במרץ 1938 שיקגו, ארצות הברית  |
|
פטירה |
22 בנובמבר 2011 (בגיל 73) אמהרסט, ארצות הברית  |
|
מדינה |
ארצות הברית  |
|
ענף מדעי |
ביולוגיה של התא  |
|
השכלה | * אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1960)
* אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1965)
* אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט
* אוניברסיטת הרווארד
* בתי הספר המעבדתיים של אוניברסיטת שיקגו
 |
|
בן זוג | קרל סייגן (16 ביוני 1957 – 1965 (כ־7 שנים))  |
|
ילדים |
דוריון סייגן, ג'רמי סייגן  |
|
פרסים והוקרה | * מלגת גוגנהיים (1978)
* מדליית נבאדה (1998)
* מדליית אדינבורו (2000)
* Public Service Award
* המדליה הלאומית למדעים (1999)
* מדליית דרווין-וולאס (2008)
* פרס ויליאם פרוקטר להישג מדעי (1999)
* מפקד במסדר הדקל האקדמי
 |
|
אתר רשמי |
|   |

**לין מרגוליס** (באנגלית: **Lynn Margulis**‏; 5 במרץ 1938 – 22 בנובמבר 2011) הייתה ביולוגית יהודייה-אמריקאית ופרופסור במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. מרגוליס נודעת בעיקר בזכות התאוריה שפיתחה על מקור אברוני התא האיקריוטיים הקרויה אנדוסימביוזה. היא מזוהה גם עם השערת גאיה המבוססת על רעיונות של ד"ר ג'יימס לאבלוק.

לאורך הקריירה שלה, עבודתה של מרגוליס עוררה התנגדות עזה. בקשת מענק אחת שלה זכתה לתגובה "המחקר שלך הוא חרא. אל תטרחי להגיש מועמדות שוב", והמאמר פורץ הדרך שלה, "על מקור תאי המיטוזה" ("On the Origin of Mitosing Cells") הופיע ב-1967 לאחר שנדחה על ידי כ-15 כתבי עת, וכיום מקוטלג כמאמר מדעי קלאסי במכונים הלאומיים לבריאות בארצות הברית.

בשנת פרסום המאמר, 1967, עדיין הייתה מרגוליס חברת סגל זוטר באוניברסיטת בוסטון. התיאוריה שלה, שאברוני תאים כמו מיטוכונדריה וכלורופלסטים היו פעם חיידקים עצמאיים, זכתה להתעלמות במשך עשור נוסף, והפכה למקובלת רק לאחר שהוכחה באמצעות ראיות גנטיות.

מרגוליס נבחרה לחברה באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית בשנת 1983. הנשיא ביל קלינטון העניק לה את המדליה הלאומית למדעים בשנת 1999. האגודה הליניאית של לונדון העניקה לה את מדליית דרווין-ואלאס בשנת 2008.
ההיסטוריון יאן סאפ אמר כי "שמה הוא שם נרדף לסימביוזה כמו שמו של צ'ארלס דרווין לאבולוציה." מרגוליס שינתה את הבנת האבולוציה של תאים בעלי גרעין – אירוע שארנסט מאייר כינה "אולי האירוע החשוב והדרמטי ביותר בתולדות החיים" – בכך שהציעה שאירוע זה היה תוצאה של מיזוגים סימביוטיים של חיידקים.

בשנת 2002, מגזין Discover קבע שמרגוליס היא אחת מ-50 הנשים החשובות ביותר במדע.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **לין מרגוליס** בוויקישיתוף

* אתר האינטרנט הרשמי של לין מרגוליס (באנגלית)

* לין מרגוליס, ברשת החברתית Goodreads
* לין מרגוליס, באתר ResearchGate
* לין מרגוליס, באתר Semantic Scholar
* לין מרגוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לין מרגוליס (1938-2011), דף שער בספרייה הלאומית

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# אבן חן

מגוון אבני חן ממחוז יין באי בווייטנאם, העשיר במחצבות של אבני חן
השחזת אבני חן במשהד, איראן (1973)
מכונה לליטוש אבני חן (1889)
**אבן חן** (מכונה גם **אבן טובה**) היא חפץ טבעי או סינתטי בגודל קטן המשמש, מעובד או כמות שהוא, לנוי ללא צורך פרקטי.

## סוגים

### אבני חן שנוצרו בטבע

בדרך כלל נמצאות אבני החן בסלעים מגמטיים או וולקניים, סלעים מותמרים (סלעים שעברו שינויים כימיים ושינויים מינרלוגיים) ולעיתים גם בסלעי משקע. ריכוזים גבוהים יחסית של אבני חן נמצאים בדרום אפריקה (בעיקר יהלומים), גרמניה, ברזיל, טנזניה, מקסיקו ובמדינות רבות אחרות. כאשר האבנים הן במצבן הטבעי הן נראות כמו אבנים רגילות. לאחר קילוף[דרושה הבהרה] מתגלה האבן הנמצאת בפנים, הנעשית מבריקה לאחר ליטוש. ערכה הכספי של אבן החן נקבע על פי שקיפותה, ניקיונה ומשקלה. משקלן של אבני חן קטנות נמדד בקרט. זיהויה של אבן החן והאותנטיות שלה נקבעים על ידי מיקרוסקופ גמולוגי, ספקטרוסקופ, בדיקת פלואורסצנציה ועוד.

אבני חן מקבלות את צבען מריכוז התחמוצת המתכתית שבהן.
יש אבני חן שיש להן מבנה גבישי בו האטומים המרכיבים את החומר ערוכים בתבנית מחזורית החוזרת על עצמה במחזוריות אשר יוצרת רשת תלת־ממדית האחראית לתכונות פיזיקליות, לתכונות כימיות ולצורה החיצונית של אבן החן לפני החיתוכים.
הצורה המקובלת של אבני חן נקבעת בהתאם לשקיפות שלהן ובהתאם לקשיות שלהן. קשיות מוגדרת על פי סולם מוס המגדיר קשיות על רצף מ־1 עד 10 כאשר הקשה ביותר הוא 10 והרך ביותר הוא 1. יהלום הוא 10 בסולם מוס, ויהלום שאינו שקוף משמש לתעשייה.

### אבני חן סינתטיות

ניתן לייצר אבני חן סינתטיות בתנאי מעבדה מבוקרים תוך שימוש בטכנולוגיות גידול גבישים. ניתן לשנות צבעים של אבני חן טבעיות או סינתטיות על ידי זיהום באמצעות הוספת תחמוצות שונות, ביצוע טיפולים תרמיים וביצוע הקרנות.

יש חומרים שאינם קיימים בטבע ויש חומרים שקיימים בטבע רק בכמויות לא שימושיות ומיוצרים בתהליכים תעשייתיים במעבדות לשימושים שונים, אחד מהשימושים האלו הוא אבני חן סינתטיות שמהוות את רוב או את כל האבנים מסוגן.

## בתרבות

אבני חן ספציפיות נחשבו ליקרות ביותר ושימשו למלוכה ולדת והשאר נחשבו לאבנים פחות יקרות ולאבנים זולות לשימוש עממי. המונחים אבני חן יקרות ואבני חן חצי-יקרות עדיין משמש במסחר אולם נחשב מיושן ולא שימושי לקביעת מחירן של אבני החן.

לאבני חן נחשבות כבעלות כוחות על טבעיים וכן סגולות ומטרות שונות - אבנים נגד שכרות, אבנים נגד מחלות, אבנים להברחת רוחות רעות, אבנים לחשיפת שקרים.

אבני חן תפסו ועדיין תופסות מקום רב בדתות ובאמונות טפלות שונות, אמונות שמשמשות בשיווק, כולל של אבני חן סינתטיות ומטופלות.

אבני חן נקברו עם המתים בקברים בתרבויות שונות. בימי הביניים, צלבנים במסעי הצלב שדדו את הרכוש הקבור ולקחו את האבנים לאירופה.

### ביהדות

החושן
ביהדות, שובצו אבני חן בגדי הכהונה שלבש הכהן הגדול בזמן עבודת הקודש במשכן ובבית המקדש. בחושן היו משובצות תריסר אבני חן, כמספר שבטי ישראל: אודם, פטדה, ברקת, נופך, ספיר, יהלום, לשם, שבו, אחלמה, תרשיש, שוהם, ישפה. האבנים היו ערוכות בארבעה טורים אנכיים, ועל כל אבן היה חקוק שם של אחד משבטי ישראל. גם על כתפות האפוד שובצו שתי אבני שוהם. (ספר שמות פרק לט, פסוקים ו-ז, י-יד, בהתאמה)

## קישורים חיצוניים

* דנה אשכנזי ונעם אליעז, "על מינרלים, סריגים ואבני חן" מגזין גליליאו, גיליון 115 - מרץ 2008, אתר פיזיקהפלוס, גיליון 11.
* אבן חן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אבני חן, דף שער בספרייה הלאומית
# חיטחבים

| חיטחבים |
| --- |
|  |
| מיון מדעי |
| ממלכה: | בעלי חיים |
| על־מערכה: | לופוטרוכוזואה |
| מערכה: | **חיטחבים** |
| מחלקות |
|
Stenolaemata Gymnolaemata Phylactolaemata |
| שם מדעי |
|  Bryozoa ‏אהרנברג, 1831 |

**חיטחבים** (שם מדעי: Bryozoa) היא מערכה של חסרי חוליות מושבתיים, רובם חיים בימים ומיעוטם בנחלים ומקווי מים מתוקים ונפוצים בעולם כולו. לחיטחבים מבנה פנימי מורכב: לרובם שלד גירני המצופה שכבת קוטיקולה דקה. כ-4000 מיני חיטחבים ידועים כיום בעולם.

## מאפיינים

לחיטחבים אין קרבה סיסטמטית ברורה למערכת אחרת של חסרי חוליות. יש מושבות חיטחבים שהן קרומיות ומכסות את המצע, ויש שדומות לשיחים זעירים ואף לאלמוגים. כל פרט במושבה נראה כקופסה זעירה שאורכו פחות ממילימטר, הוא עשוי מחומר כיטיני או גירני ובקצהו קבוע פתח בודד. במושבות קרומיות צמודים הפרטים זה לזה בדופנותיהם הצדדיים והפתח מופנה כלפי מעלה. הפתח של בעלי השלד הגירני סגור במכסה כיטיני מעוגל. מבעד לפתח נשלף זר זרועות עדינות, גמישות וריסניות, שמקיפות את הפה שנמצא במרכז.

הזרועות יוצרות מין משפך סביב הפה וחלקיקי מזון נסחפים אליו באמצעות זרם המים שיוצרת תנועת הריסים. האיברים הפנימיים בתוך קופסת השלד כוללים מנגנון לשליפת זר הזרועות, מעי פשוט שצורתו כפרסה, מערכת רבייה ומערכת עצבים. לחיטחבים אין איברי חישה או איברי הפרשה.

התפתחות המושבה נעשית על ידי הנצה של פרטים חדשים מגופם של אלה שקדמו להם. הקשר ביניהם נוצר באמצעות נקבים בדופנות המשותפים. מושבות חדשות נוצרות ברבייה מינית. מן הביצית המופרית נוצרת פגית ריסנית בעלת צורה כדורית, ששוחה במים ובוחרת מקום להתיישבות. לאחר שהפגית נצמדת למצע היא מתפתחת והופכת לפרט הראשון של המושבה החדשה.
מיני החיטחבים נבדלים ביניהם בצורת המושבה, בגודלה ובצבעיה. מינים שונים מתפתחים על גבי סלעים, בעלי חיים ימיים או אצות גדולות.

## מיון

* מחלקת Stenolaemata
* מחלקת Gymnolaemata
* מחלקת Phylactolaemata

## מינים נפוצים

* בוגולה חופית
* נקצולית
* סעיפנית רכה
* נקבובית
* פרגודית עדינה
* כברנית הנקיקים
* קרומיתית

## גלריה

*
*
*

## קישורים חיצוניים

* חיטחבים, באתר ITIS (באנגלית)
* חיטחבים, באתר המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי (באנגלית)
* חיטחבים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חיטחבים, באתר GBIF (באנגלית)
* חיטחבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* "חיטחבים" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון, 1983, עמ' 102
# C57BL/6

עכבר C57BL/6
**C57BL/6**, המכונה לעיתים קרובות "C57 בלאק 6", "B6", "C57" או "בלאק 6", הוא זן שארים נפוץ של עכברי מעבדה. זן זה הוא "הרקע הגנטי" הנפוץ ביותר עבור עכברים מהונדסים גנטית לשימוש כמודלים של מחלות אנושיות. הוא זן העכברים הנפוץ והנמכר ביותר, תודות לפוריותו ברבייה, חוסן גופני, וזמינות גבוהה להכנת זנים דומים, עד כדי זהות מוחלטת של הגנום פרט להשמטת אתר גנטי יחיד: נוקאאוט גנטי.

## מָקוֹר

זן השארים C57BL נוצר בשנת 1921 במכון מחקר באוניברסיטת הרווארד.
זן המשנה שסומן במספר 6 היה הפופולרי ביותר מבין אלו ששרדו. המכון רכש את "עכבר מספר 57", הזן ממנו פותח C57BL/6, ממגדלת העכברים המפורסמת אבי לאתרופ, שגידלה זני שארים רבים נוספים באותה תקופה.

## מראה והתנהגות

לעכברי C57BL/6 יש פרווה חומה כהה מאוד, כמעט שחורה. הם רגישים יותר לרעש ולריחות, ונוטים מעט יותר לנשוך מאשר זני מעבדה כנועים כגון BALB/c הם מתרבים ומגדלים גורים בקלות.

לעכברי זן C57BL/6 מאפיינים יוצאי דופן רבים, אשר עושים אותם שימושיים למחקרים מסוימים, ולעומת זאת לא מתאימים לאחרים: הם רגישים יותר לכאב ולקור, ותרופות משככות כאבים פחות יעילות אצלם. בניגוד לרוב זני העכברים, עכברי C57BL/6 שותים משקאות אלכוהוליים ברצון, ורגישים מן הממוצע להתמכרות למורפיום, ולפיכך שימושיים למחקר התמכרות בבני-אדם. הם פגיעים מן הממוצע ללקות שמיעה המחמירה עם הגיל.

## גנטיקה

עכבר מצוי (*Mus musculus*) מזן ה-C57BL/6 היה מין היונק השני שכל הגנום שלו רוצף ופורסם.

פרוותו הכהה מקילה על יצירת עכברים "מהונדסים גנטית" ממנו: תכופות הוא מוכלא עם זני שארים נפוצים בהירי-פרווה, למשל מטיפוס 129 הלבנים, ולפיכך ניתן לזהות בקלות את הצאצאים הרצויים לפי צבעי הפרווה המעורבים שלהם.

בעשרות השנים האחרונות הוקמו מושבות שונות של עכברי C57BL/6, שמוצאם מעכברים מן ה"מושבה" המקורית בהרווארד, אבל גודלו במנותק אלו מאלו במשך מאות דורות, ושונים מעט גנטית כתוצאה מהצטברות סחף גנטי. לפיכך מקפידים מוסדות אחראיים להבחין בזני משנה כגון C57BL/6J (זן המשנה שהתפתח במעבדת ג'קסון) מ-C57BL/6N (שהתפתח במעבדות המכונים הלאומיים לבריאות) וכו'. אך אפילו בתוך זני המשנה הללו, פוטנציאל לסחף גנטי נוסף קיים במושבות המתוחזקות על ידי מעבדות בודדות באם אין להן תרגולת שיטתית של הכלאה מחדש עם מושבות ותיקות ובדוקות, ועלול לגרום להשפעות לא-ידועות ובלתי-מתועדות על תוצאות מחקרים.

## פּוֹפּוּלָרִיוּת

זן C57BL/6 הוא ללא ספק מכרסם המעבדה הפופולרי ביותר, ואחראי ל-50% עד 80% מכל המכרסמים (עכברים, חולדות ועוד) הנשלחים למעבדות מחקר מספקים בארצות הברית. הפופולריות שלו נובעת בעיקר מתופעת התמד: מכיוון שנעשה בו שימוש נרחב והוא נחקר רבות, קל ונוח לעשות בו אף שימוש נוסף.

בשנת 1993 פורסם עכבר הנוקאאוט הראשון שנוצר באמצעות הסרת גן יחיד מזן השארים C57BL/6, על ידי קבוצה בהופמן-לה רוש בשווייץ.

בשנת 2013 הוטסו עכברי C57BL/6 לחלל על סיפון רכב החלל הרוסי Bion-M No.1 . בשנת 2015 נשלחו נקבות C57BL/6NTac (היינו, ממושבת Taconic Biosciences) לתחנת החלל הבינלאומית בחללית דרגון של SpaceX.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **C57BL/6** בוויקישיתוף
## ביאורים

## הערות שוליים
# מולקולה דו-אטומית

הטבלה המחזורית של היסודות, כאשר אלו קיימים כמולקולה דו-אטומית הומוגנית בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ צבועים בתכלת.
מולקולה דו-אטומית של חנקן (N2)
**מולקולות דו-אטומיות** הן מולקולות המורכבות משני אטומים של אותו יסוד או של שני יסודות שונים. מולקולה דו-אטומית המורכבת משני אטומים של אותו היסוד, כגון המולקולה הדו-אטומית של גז המימן (H2), תיקרא **מולקולה דו-אטומית הומוגנית**, ומולקולה דו-אטומית המורכבת משני יסודות שונים, כגון חנקן חמצני (NO), תיקרא **מולקולה דו-אטומית הטרוגנית**.

המולקולות הדו-אטומיות הנפוצות בטבע הן: מולקולת מימן H2, מולקולת חנקן N2, מולקולת חמצן O2, חנקן חמצני (NO) ופחמן חד-חמצני (CO). למעשה, כל היסודות שמופיעים בטמפרטורת החדר במצב גזי, פרט לגזים האצילים, צורתם היציבה היא של מולקולה דו-אטומית הומוגנית: H2, N2, O2, F2, Cl2, Br2 ו-I2. רוב היסודות האחרים, שמופיעים בטמפרטורת החדר במצב מוצק, כאשר מעלים את הטמפרטורה עד אשר הם מתאיידים, יופיעו במצב הגזי לראשונה כמולקולה דו-אטומית, אך בטמפרטורה גבוהה מספיק ייפרדו לגז חד-אטומי.

מולקולות דו-אטומיות מתאפיינות בכך שיש להן אופן תנודה ויברציוני אחד, ושני אופני רוטציונים.

## ראו גם

* שיטת AXE

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מולקולה דו-אטומית** בוויקישיתוף
* מולקולות דו-אטומיות בHyperphysics

 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# נתרן ציאניד

נתרן ציאניד|  |
|  |
|
כתיב כימי |
CNNa  |
| מסה מולרית |
49 גרם/מול |
|
מראה |
אבקה לבנה |
|
מספר CAS |
143-33-9 |
|
צפיפות |
1.6±0.01 גרם/סמ"ק |
|
מצב צבירה |
מוצק |
|
מסיסות |
48 גרם ל-100 מ"ל |
|
טמפרטורת היתוך | 563.7 °C 836.85 K |
|
טמפרטורת רתיחה | 1496 °C 1769.15 K |
|   |

**נתרן ציאניד** הוא תרכובת אנ-אורגנית שנוסחתה היא NaCN (נתרן ופחמן קשורים בקשר יוני והפחמן קשור בקשר משולש לאטום חנקן).
הנתרן ציאניד היא חומר מוצק (בטמפרטורת החדר) ולבן המסיס במים בנוסף לנתרן ציאניד יש זיקה למתכות מה שמוביל לרעילות של חומר זה.

כאשר החומר בא במגע עם חומצה נוצר מימן ציאניד לדוגמה:HCl+NaCN→ NaCl+HCN.

## כימיה

נתרן ציאניד מופק על ידי תגובה בין נתרן הידרוקסידי ומימן ציאניד: HCN + NaOH → NaCN + H2O ובתגובה בין נתרן אמיד לפחמן (תגובה זו מתרחשת בטמפרטורה גבוהה): NaNH2+ C → NaCN + H2.

יצורו של הנתרן ציאניד נאמד בכ 500,000 טון בשנה,

ורוב שימושו הולך לכריית זהב שם משתמשים בו לחילוץ הזהב והמתכות היקרות
בתגובה הבאה:4Au + 8 NaCN + O2 + 2 H2O → 4 Na[Au(CN)2] + 4 NaOH

הנתרן ציאניד הוא בסיס חזק אשר מגיב באלימות במגע עם חומצות ומים ועלול להתפוצץ כאשר הוא מחומם.

## אמצעי זהירות

נתרן ציאניד, כמו ציאנידים אחרים, מסוכן לבריאותם של בני האדם וחשיפה אליו עלולה להיות קטלנית - הוא משפיע בעיקר על מערכת העצבים ומערכת ההובלה. מעבר לכך הוא בסיס חזק אשר עלול לגרום לנמק.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **נתרן ציאניד** בוויקישיתוף
# מתילאמין

מתילאמין|  |
|
כתיב כימי |
CH₅N  |
|
מספר CAS |
74-89-5 |
|
צפיפות |
0.7 גרם/סמ"ק |
|
טמפרטורת היתוך | -93.5 °C 179.65 K |
|
טמפרטורת רתיחה | -6.3 °C 266.85 K |
|
חומציות |
10.62 |
|   |

**מתילאמין** היא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3NH2. המתילאמין הוא גז חסר צבע והוא נגזרת של אמוניה אך עם אטום מימן אחד מוחלף בקבוצת מתיל. זהו האמין הראשוני הפשוט ביותר.

מתילאמין נמכר כתמיסה במתנול, אתנול, טטרהידרופורן או מים, או כגז במכלי מתכת בלחץ. מבחינה תעשייתית, מתילאמין מועבר בצורתו הבסיסית בקרונות בלחץ. יש לו ריח חזק הדומה לדגים רקובים. מתילאמין משמש כאבן בניין לסינתזה של תרכובות אחרות זמינות מסחרית.

## ייצור תעשייתי

מתילאמין מיוצר באופן מסחרי על ידי תגובה של אמוניה עם מתנול בנוכחות זרז אלומינוסיליקט. כמוהו מיוצרים גם דימתילאמין וטרימתילאמין; קינטיקה של התגובה ויחסי המגיבים קובעים את היחס בין שלושת המוצרים. המוצר המועדף ביותר ביניהם הוא הטרימתילאמין.

בדרך זו יוצרו כ-115,000 טון בשנת 2005.

## שיטות מעבדה

מתילאמין הוכן לראשונה בשנת 1849 על ידי צ'ארלס-אדולף וורץ באמצעות הידרוליזה של מתיל איזוציאנט ותרכובות קשורות. דוגמה לתהליך זה כוללת את השימוש בסידור מחדש של הופמן, כדי להפיק מתילאמין מגז אצטמיד וברום .

במעבדה, מתילאמין הידרוכלוריד מוכן בקלות בשיטות שונות אחרות. שיטה אחת כוללת טיפול בפורמלדהיד באמוניום כלוריד .

[CH2=NH2]Cl + CH2O + H2O → [CH3NH3]Cl + HCOOH

ניתן להמיר את מלח ההידרוכלוריד חסר הצבע לאמין על ידי הוספת בסיס חזק, כגון נתרן הידרוקסיד (NaOH):

[CH3NH3]Cl + NaOH → CH3NH2 + NaCl + H2O

שיטה נוספת כוללת הפחתת ניטרומתאן עם אבץ וחומצה הידרוכלורית.

שיטה נוספת לייצור מתילאמין היא דקרבוקסילציה ספונטנית של גליצין עם בסיס חזק במים.

## תגובתיות ויישומים

מתילאמין הוא נוקלאופיל טוב מכיוון שהוא אמין ללא הפרעה. כאמין הוא נחשב לבסיס חלש.

השימוש בו בכימיה אורגנית נפוץ. כמה תגובות הכוללות ריאגנטים פשוטים כוללות: עם פוסגן ל- methyl isocyanate, עם פחמן דו-גופרי ונתרן הידרוקסיד לנתרן מתיל-דיתיוקרבמט, עם כלורופורם ובסיס למתיל איזוציאניד ועם תחמוצת אתילן ל- methylethanolamines . למתילאמין נוזלי יש תכונות המסה מקבילות לאלו של אמוניה נוזלית.

כימיקלים מייצגים מסחרית המיוצרים ממתילאמין כוללים את התרופות אפדרין ותיאופילין, חומרי ההדברה קרבפורן, קרבריל ומתאם נתרן, והממסים *N* -methylformamide ו- *N* -methylpyrrolidon . הכנה של כמה פעילי שטח ומפתחי צילום דורשים מתילאמין כאבן בניין.

## כימיה ביולוגית

מתילאמין נוצר כתוצאה מרקבון ומהווה מצע למתנוגנזה .

## תקן

בארצות הברית, מתילאמין מפוקח על ידי ה-המנהל לאכיפת סמים (DEA) בשל השימוש בו בייצור לא חוקי של מתאמפטמין .

## בתרבות

בסדרה "שובר שורות", וולטר ווייט וג'סי פינקמן משתמשים במתילאמין כחלק מתהליך לסינתזה של מתאמפטמין.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מתילאמין** בוויקישיתוף
## הערות שוליים
# העולם הנוצרי

מדינות העולם הנוצרי (בסגול)
אחוז הנוצרים לפי מדינה (נכון ל-2010)
**העולם הנוצרי** הוא מונח היסטוריוגרפי המתאר את מדינות העולם שרוב תושביהן נוצרים. הזרמים הגדולים ביותר בעולם הנוצרי כיום הם הכנסייה הקתולית, הזרם הפרוטסטנטי, והכנסייה-האורתודוקסית.

מספר הנוצרים נאמד כיום כ-2.4 מיליארד מאמינים, הם הקהילה הדתית הגדולה ביותר בתבל, ומהווים מעל ל-31% מאוכלוסיית העולם כולו.

המונח נטבע באירופה המערבית בשלהי העת העתיקה ובימי הביניים, שאחד המאפיינים החשובים שלה היה האמונה הנוצרית.

## טרמינולוגיה

בעת המודרנית משמש המונח בהשאלה לתיאור ארצות שיש בהן רוב נוצרי מובהק. היום המונח משמש לתיאור כלל הישויות הפוליטיות הנמצאות בשליטה נוצרית או כלל הקהילות הנוצרית וקהילות בעלי תרבות נוצרית בעולם.

## גאוגרפיה ודמוגרפיה

רוב הנוצרים (87% מתוכם) מתגוררים במדינות שבהן רוב נוצרי. יש 157 מדינות וטריטוריות בעולם עם רוב נוצרי.
 הנצרות שולטת באירופה (76.2%), אמריקה הצפונית (77.4%), אמריקה הדרומית (90.0%), צפון אסיה, אפריקה הדרומית (62.7%) ואוקיאניה (73.3%).

בסוף המאה ה-20 כשליש מאוכלוסיית העולם משתייך לאחד מן הפלגים של הדת הנוצרית. הנוצרים הם הקהילה הדתית הנרחבת והמגוונת ביותר, ויש להם כנסיות בחלק גדול מאומות העולם. סימן לדינמיות של הדת הנוצרית היא מעבר המרכז הדמוגרפי של הנצרות ממדינות המערב לאמריקה הלטינית, אפריקה, אסיה ואזור האוקיינוס השקט, שם חיים למעלה ממחצית הנוצרים בעולם. מגמה זו הואצה בשל דעיכת ההשפעה של הממסדים הנוצריים באירופה. הנצרות, כדת אוניברסלית, כלומר דת שפונה לבני אדם מעמים שונים וממעמדות שונים, הצליחה להתפשט במקומות רבים הודות לשיטת המיסיון.

יש מדינות שבהן הנצרות אינה רק נפוצה, אלא גם ממוסדת במסגרת המדינה, כגון: ארמניה (הכנסייה האפוסטולית הארמנית), אנגליה (הכנסייה האנגליקנית), גאורגיה (הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית), דנמרק, איסלנד, יוון, רומניה, נורווגיה, שווייץ. במדינות כמו ליכטנשטיין, אל סלוודור, קוסטה ריקה, מלטה, מונקו, וקריית הוותיקן הכנסייה הממוסדת היא הכנסייה הקתולית.

## ראו גם

* העולם המערבי
* תרבות המערב
* תרבות נוצרית
* תפקידה של הכנסייה הקתולית בתרבות המערבית
* העולם ההלניסטי
* הדגל הנוצרי
* העולם המוסלמי
* יהודים
* יהדות

## קישורים חיצוניים

* ציביליזציה נוצרית, דף שער בספרייה הלאומית

## הערות שוליים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# מקל ספירה

עצמות חרוטות ששימשו כמקלות לחישוב. נמצאו במחוז ייהומוראבסקי בצ'כיה.
עצם אישנגו
**מקל ספירה** הוא התקן מנמוני (עזר זיכרון) קדום אשר מאפשר לתעד ולשמור מספרים, כמויות או הודעות. בעוד שמועד תחילת השימוש בשיטה אבד בנבכי ההיסטוריה, הארכאולוגיה מספקת עדות רבה לקיום התקנים אלו. אחד השרידים הקדומים והידועים ביותר הוא זה המכונה "עצם אישנגו", שייתכן שהיווה מקל ספירה. ההתקן הקדום ביותר הוא ככל הנראה זה המכונה "עצם למבובו" והוא מתוארך ל-35,000 לפני הספירה.

אזכורים היסטוריים ניתנים על ידי חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן, המסביר מהו סוג העץ האיכותי ביותר לשימוש במקל הספירה. מרקו פולו מעיד אודות שימוש שנעשה במקל בסין.

קיימים שני סוגים של מקלות ספירה, מקל יחיד ומקל נקודות מפוצל.

## מקורות

* **Thomas Madox**, ed.: *The History and Antiquities of the Exchequer of the Kings of England, in two periods: To wit, from the Norman Conquest, to the End of the Reign of K. John; and from the End of the Reign of K. John, to the End of the Reign of K. Edward II: Taken from Records*. London, 1711
* **T.W. Baxter**: *Early Accounting, The Tally and the Checkerboard*, in: The Accounting Historians Journal Vol. 16, (1989), pp. 43-83.
* **Hilary Jenkinson**: *Medieval Tallies, Public and Private*, in: Archaeologia or Miscellaneous Tracts relating to Antiquity, published by the Society of Antiquaries of London, 74 (1924), pp. 289-351, 8 Plates.

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **מקל ספירה** בוויקישיתוף
* Photo of Medieval Exchequer Tallies
* Messenger Sticks (Inuit)
* Inca khipus
* khipus as ledgers
* The Dialogue Concerning the Exchequer

## הערות שוליים
# צומח (פיטוגאוגרפיה)

צומח מגוון באלסקה
**צוֹמֵחַ** (באנגלית: **Vegetation**) פירושו מראה חבל ארץ מבחינת נוף הצומח השולט בו, המינים העיקריים הבולטים בנוף, והחברות העיקריות.

מושג הצומח שונה מנוף צומח, בכך שהוא מגדיר לא רק את מראה השטח מבחינת הצמחים שבו, אלא גם מינים מסוימים וחברות מסוימות. לכן, צומח הוא ביטוי לא רק של תנאים פיזיים ושל היסטוריה של הפרעות; אלא גם של תנאים ביוטיים (הנובעים מהמינים הנוכחים) והיסטוריה בוטנית.

## ראו גם

* צמחייה
* ביומה

## קישורים חיצוניים

 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# אמנות סלע

פטרוגליף על אבן הכניסה לניוגריינג' בברו נא בוין
איזון אבנים
**אמנות סלע** הוא מושג בארכאולוגיה המתייחס לכל סימון מעשה ידי אדם על אבן טבעית. ניתן לחלק אותם לשתי קבוצות עיקריות בהתאם לשיטה:

* פטרוגליפים – נוצרים באמצעות חריתה בסלע.
* פיקטוגרפים – נוצרים בדרך של ציור על סלע.

בנוסף, פטרופורמים ואינוקשוקים הם אמנויות סלע שנוצרו על ידי הזחה או הערמה של סלעים טבעיים. הסלעים עצמם משמשים כסימנים גדולים על הקרקע.

## ראו גם

* אומנות סלע בפורטל המורשת העולמית
* איזון אבנים

## קישורים חיצוניים

 מדיה וקבצים בנושא **אמנות סלע** בוויקישיתוף
* אמנות סלע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יוגב ישראלי, סימני דרך בסעודיה: סוד הציורים מלפני 12 אלף שנה נחשף, באתר ynet, 5 באוקטובר 2025

 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו**להרחיב אותו**.
# נדיר (אסטרונומיה)

המחשת כיוון הנדיר
**נָדִיר** (לפעמים **נָאדִיר**) הוא, באופן כללי, כיוון המצביע ישירות "מתחת" מיקום מסוים (אנך). באסטרונומיה מוגדרת תפיסת "מתחת" ככיוון של כוח הכבידה בכל מקום נתון. המונח לכיוון ההפוך לנדיר (נגד כיוון כח הכבידה) הוא "זניט".

## כיוון הנדיר

עבור מיקום על פני כדור הארץ, המונח "נדיר" מתייחס לכיוון "למטה" אל מרכז כדור הארץ ומעבר לו, כך למשל, ניתן לומר שעבור מקום מסוים, השמש (או כל גוף שמימי אחר) נמצאת בנדיר, כאשר היא נמצאת בדיוק מעל הנקודה האנטיפודית. השמש עוברת בנדיר בחצות הלילה. בדומה לזניט, השמש יכולה להיות בנדיר רק באזור הטרופי, בין חוג הגדי לבין חוג הסרטן. בתחום האזור הטרופי, עוברת השמש בנדיר פעמיים בשנה בכל נקודה גאוגרפית. בקווי הרוחב המרכזיים באזור הטרופי, מתרחשת התופעה בזמנים הבאים:

* בקו המשווה - השמש עוברת בנדיר בחצות הלילה של כל אחד משני ימי השוויון בשנה
* בחוג הסרטן - השמש עוברת בנדיר בחצות הלילה שלפני או אחרי ה-21 בדצמבר (למשל בעיר אסואן במצרים)
* בחוג הגדי - השמש עוברת בנדיר בחצות הלילה שלפני או אחרי ה-21 ביוני

עבור גוף הנמצא במסלול סביב כדור הארץ, הנדיר הוא הכיוון הפונה אל כדור הארץ ומשמש לתיאור הכיוון במרחב של לוויין או של אסטרונאוט המבצע הליכת חלל. מכיוון שהנדיר פונה אל תוך כדור הארץ, לא ניתן להשתמש בו למטרות של תצפית אסטרונומית ולכן הוא פחות שימושי מהזניט.

## מקור המילה

המילה נדיר היא במקור שיבוש לביטוי הערבי **نَظِير السَّمْت** ("נד'יר אל-סמת"), שפירושו "נגד הזניט". המילה משמשת גם באופן ציורי לתאר נקודת שפל או משבר בחייו של אדם או במצבו הבריאותי.

## קישורים חיצוניים

* נדיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

 ערך מילוני בנושא **נדיר#נָדִיר\_ב,**  בוויקימילון