# מוזמביק

רפובליקת מוזמביק
República de Moçambique|

|  |  |
| --- | --- |
| דגל | סמל |

 |
|  |
|
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה
 |
|
מוטו לאומי |
אין |
|
המנון לאומי |
המנון מוזמביק המנון |
|
ממשל |
|
משטר |
רפובליקה |
|
ראש המדינה |
נשיא מוזמביק  |
|
נשיא מוזמביק |
דניאל שאפו |
|
ראש הרשות המבצעת |
ראש ממשלת מוזמביק  |
|
ראש ממשלת מוזמביק | Maria Benvinda Levy  |
|
שפה רשמית |
פורטוגזית |
|
עיר בירה |
מפוטו ﻿ / ﻿ (והעיר הגדולה ביותר) |
|
רשות מחוקקת |
אספת הרפובליקה  |
|
רשות שופטת | Supreme Court of Mozambique  |
|
גאוגרפיה |
|
יבשת |
אפריקה |
|
שטח יבשתי | 799,380 קמ"ר (36 בעולם) |
|
אחוז שטח המים |
2.2% |
|
אזור זמן |
UTC +2 |
|
היסטוריה |
| הקמה |   |
|
עצמאות מפורטוגל |
25 ביוני 1975 |
|
ישות קודמת | פורטוגל האימפריה הפורטוגזית |
|
דמוגרפיה |
| אוכלוסייה (הערכה 1 ביוני 2026) |
36,574,745 נפש (44 בעולם) |
|
צפיפות |
45.75  נפש לקמ"ר (170 בעולם) |
|  |
|

|  |
| --- |
| **אוכלוסייה לפי גיל** |
|

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |

 |
|

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 |  | 10 |  | 20 |  | 30 |  | 40 |  | 50 |  | 60 |  | 70 |  | 80 |  |

 |
| בגיל 0–14 | 44.48% |
| בגיל 15–24 | 20.18% |
| בגיל 25–54 | 29.36% |
| בגיל 55–64 | 3.23% |
| בגיל 65 ומעלה | 2.75% |

 |
|
כלכלה |
|
תמ"ג (2024) |
22.42 מיליארד דולר (124 בעולם) |
|
תמ"ג לנפש |
613 דולר (205 בעולם) |
|
מדד הפיתוח האנושי (2023) |
0.493 (182 בעולם) |
|
מדד ג'יני |
54 (נכון ל־2014)  |
|
מטבע |
מטיקל מוזמביני‏ (MZM) |
|
בנק מרכזי |
בנק מוזמביק  |
|
שונות |
|
סיומת אינטרנט |
mz |
|
קידומת בין־לאומית |
258 |
| www.portaldogoverno.gov.mz |
|   |

מפת מוזמביק
**רפובליקת מוזמביק** (בפורטוגזית: **República de Moçambique**, הגייה בפורטוגזית: [ʁɛˈpuβlikɐ ðɨ musɐ̃ˈbikɨ]) היא מדינה בדרום-מזרח אפריקה הגובלת באסוואטיני ובדרום אפריקה מדרום-מערב, זימבבואה ממערב, זמביה ומלאווי מצפון-מערב, וטנזניה מצפון. ממזרח, מול חופה שוכן האי מדגסקר. היא חברה בקהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובחבר העמים הבריטי.

## היסטוריה

מוזמביק יושבה לראשונה על ידי הסאן, שבט ציידים-לקטים דרום אפריקני. במאות הראשונות לספירת הנוצרים (המאה הראשונה עד הרביעית) החלה הגירה הדרגתית של שבטי בנטו שבאו מצפון ועברו את נהר הזמבזי אל שפלת החוף במוזמביק. שבטי הבנטו עשו שימוש בברזל והיה להם ידע בחקלאות.

### מושבה פורטוגזית

 ערך מורחב – **מוזמביק הפורטוגזית**

בשנת 1498 הגיעו מתיישבים פורטוגזים לאזור בו הוקמה לימים מוזמביק. באותה עת התקימו כבר מושבות סחר ערביות לאורך החוף מזה מאות שנים. מוזמביק הפכה למושבה פורטוגזית והשלטון הפורטוגלי נמשך 500 שנים כמעט. תחילה הקימו הפורטוגלים בחופי מוזמביק נמלי מסחר בדרך ששימשו את אוניותיהם בקוים למזרח הרחוק ולהודו, ועם הזמן החלו סוחרים והרפתקנים להתקדם מזרחה לפנים היבשת בחיפוש אחר זהב ואוצרות טבע, ומאוחר יותר גם עבדים. עם זאת, עניינו של הממשל הפורטוגזי בממשל היה מוגבל למתן זכויות אוטונומיות למתיישבים מקורבים. לא התקיימה התיישבות ממשלתית מאורגנת כמו שהייתה בברזיל ובמזרח הרחוק.

הפורטוגזים העניקו לקולוניה את השם בעקבות האי מוזמביק, שנקרא על שם מוסא בן ביק או מוסא אל מליק, סוחר ערבי אשר היה, ככל הנראה, שליט האזור בעבר. בין היתר קרויה על שמו כיום אוניברסיטת מוסא בן ביק במחוז נמפולה.

המדיניות הפורטוגזית הייתה מדיניות של ניצול המדינה, כאשר עיקר המשאבים הופנו לרווחת ולמסחר המתיישבים הלבנים והממשל הפורטוגלי עצמו, ומעט מאוד, אם בכלל לתשתית הפיזית, הפוליטית, הכלכלית והחינוכית של התושבים הילידים. מדיניות זו, שהוגשמה על ידי חברות פרטיות במימון בריטי, נמשכה עד המאה ה-20. מדיניות זו התבטאה בעיקר בניצול התושבים ככוח עבודה זול (ולרוב בחינם, כלומר כעבדים) במכרות ובמטעים, במוזמביק כמו גם במדינות השכנות.

לאחר מלחמת העולם הראשונה ביקשה גרמניה לרכוש לפחות את צפון מוזמביק, בצמוד לשטח מושבותיה באפריקה שאבדו במלחמה, אולם פורטוגל סירבה לכך. דרום אפריקה ביקשה להכניס את מוזמביק לתוך איחוד מדינות דרום אפריקה, וגם לכך התנגדו בפורטוגל. בשנת 1935 פורסם שאיטליה מבקשת לרכוש את מוזמביק.

גם לאחר מלחמת העולם השנייה, כשמרבית המדינות הקולוניאליסטיות החלו להעביר את השלטון במושבותיהם לילידים, נאחזה פורטוגל במושבותיה. השלטונות הפורטוגזים אפשרו לילידים שידעו קרוא וכתוב, והסכימו לאמץ את ההליכות האירופיות, להתאזרח כאזרחי פורטוגל לכל דבר, במסגרת מדיניות של עידוד טמיעה. מדיניות זאת, שגרמה לכך שהאינטליגנציה תמכה בפורטוגל, הובאה כסיבה לכך שהילידים לא התמרדו.

### מאבק לעצמאות

בשנות ה-60 של המאה ה-20 החל מאבק מזוין לעצמאות במוזמביק, שזכתה לרוח גבית מהגל המוצלח של תנועות עצמאות ברחבי יבשת אפריקה. בעקבות המאבק, הקהילה הבינלאומית וכוחות המלחמה הקרה עודדו את פורטוגל לעזוב את שטחה באפריקה. ב-25 ביוני 1962 מספר קבוצות פוליטיות אשר התנגדו לשלטון הפורטוגזי הקימו את תנועת פרלימו, החזית לשחרור מוזמביק בהנהגתו של אדוארדו מונדלאנה (שנרצח בשנת 1969) וממשיכיו - סמורה מאשל, מרסלינו דוש סנטוש, ז'ואקין שיסאנו ואחרים. ב-25 בספטמבר 1964 תקפו חיילי פרלימו, בסיוע לוגיסטי מאוכלוסיית הסביבה, במחוז קאבו דאגלו. הפשיטה על המחוז סימנה את תחילת המאבק המזוין נגד הממשלה הקולוניאלית הפורטוגזית.

מהפכת הציפורנים בפורטוגל בשנת 1974 הביאה לקריסת הקולוניאליזם הפורטוגזי. באותה עת ישבו במוזמביק כרבע מיליון תושבים פורטוגזים, חלקם נמלטו ממנה עם קבלת עצמאותה ב-25 ביוני 1975 ורק כ-20,000 בחרו להישאר. תחת הוראה אשר כונתה **24/20** שהוציאה הממשלה החדשה, ניתנו לפורטוגלים אשר בחרו לעזוב את המדינה 24 שעות לבצע זאת, והותר להם לשאת עימם רק 20 ק"ג של מטען ורכושם הנותר הוחרם על ידי המדינה. עזיבת הפורטוגלים תרמה להתמוטטות הכלכלה.

### כמדינה עצמאית

במוזמביק הוקם משטר מרקסיסטי תחת השפעה סובייטית. מוזמביק שימשה באותה תקופה ארץ מקלט לארגונים שנאבקו לעצמאות ברודזיה, דרום אפריקה ונמיביה, בעוד הממשלות הלבנות של מדינות אלה מימנו וסייעו לארגונים מורדים בתוך מוזמביק (העיקרית שבהם הייתה מחתרת ההתנגדות הלאומית במוזמביק). כתוצאה מכך מוזמביק הפכה למדינה שסועה במלחמות פנימיות הסובלת מחוסר יציבות שלטוני וכלכלי.

העשור הראשון לעצמאות המדינה לווה במלחמת אזרחים עקובה מדם, בה, על פי ההערכות איבדו את חייהם כמיליון תושבים, ו-1.7 מיליון תושבים איבדו את בתיהם והפכו לפליטים במדינות שכנות. ב-1983 נטשה מפלגת השלטון "חזית השחרור של מוזמביק", בראשות המנהיג סמורה מאשל (שנהרג לאחר שלוש שנים בהתרסקות מטוס מסתורית) את דרכה המרקסיסטית. יורשו של מאשל, ז'ואקין שיסאנו החל בשיחות שלום עם המורדים, וב-1990 הגיעו להסכמה על חוקה חדשה, דמוקרטית-ליברלית. ב-1992 הושג הסכם שלום בתיווך האו"ם בין ממשלת מוזמביק למורדים מבית.

עד 1995 שבו הפליטים מהמדינות השכנות לבתיהם במוזמביק, וגם התושבים שנאלצו לגלות מבתיהם לאזורים אחרים שבו למקומם הטבעי.

ב-2013, לאחר יותר מעשרים שנות שלום, התחדשה ההתקוממות של המורדים, חברי מפלגה רנמו והיא נמשכת עד 2021 בעיקר באזורים המרכזיים והצפוניים של המדינה. מפלגת האופוזיציה רנמו היוותה מנגנון ביקורת משמעותי על צורת השלטון של "חזית השחרור של מוזמביק" (פרלימו), והיא שמה לעצמה למטרה לקבל מקום גדול יותר בקבלת החלטות מדיניות.

ב-5 בספטמבר 2014 חתמו הנשיא לשעבר ארמנדו גובואזה ומנהיגו של רנמו אפונסו דלאקמה על הסכם הפסקת הלחימה אשר איפשר לשני הצדדים להתרכז בבחירות לשלטון שהתקיימו באוקטובר 2014. עם זאת, בעקבות הבחירות התעורר משבר פוליטי חדש. רנמו לא הכירה בתוקפן של תוצאות הבחירות מאחר שטענה כי זכתה ברוב קולות בחלק מהמחוזות.

הצדדים הגיעו להפסקת אש ב-1 באוגוסט 2019. מיעוט מקרב המורדים התנגד להסכם ולא הניח את נשקו. באוקטובר 2021, נהרג ראש הפלג מקרב מיעוט זה. בדצמבר 2021 הודיע האו"ם כי שרידי הפלג האחרונים הניחו את נשקם.

בנובמבר 2016 התרחשה התפוצצות מכלית הדלק בקפירידזאנג' בה נהרגו מעל ל-80 אזרחים ורבים נפצעו.

מאז 2017, המדינה התמודדה עם התקוממות מתמשכת מצד קבוצות איסלאמיסטיות בצפונה.

באוקטובר 2024 החל חוסר שקט חמור ברחבי המדינה. מהומות פרצו בעקבות טענות לבחירות לא כשרות ולא תקינות שנערכו במדינה, שהתוצאות הרשמיות שבה קבעו ניצחון למפלגת השלטון - ששלטה במדינה מאז קבלת העצמאות. הם נמשכו לאחר שבית המשפט העליון במדינה אשרר את תוצאות הבחירות.

## פוליטיקה

מוזמביק היא רפובליקה רב-מפלגתית, על פי החוקה הדמוקרטית מ-1990 ובראשה עומד הנשיא הנבחר. הנשיא הראשון היה ז'ואקין שיסאנו, שכיהן בתפקידו מאז 1986, ונחל הצלחה רבה בהבאה לסיום מלחמת האזרחים במדינה והשבת הפליטים לבתיהם, ועל כן ניצח בשתי מערכות הבחירות הראשונות שהיו במדינה מאז השבת הדמוקרטיה. בבחירות הראשונות לנשיאות (עד אז היה נשיא מתוקף החלטת מפלגת השלטון ששלטה בכוח) בשנת 1994 נבחרה גם אספה לאומית (פרלמנט) שבה שולטת מפלגת השלטון מאז עצמאות המדינה ב-1975, מפלגתו של שיסאנו "חזית השחרור המוזמביקית". בבחירות שנערכו בשנת 1999, ניצח שיסאנו בראשות המפלגה בפער של 4% מיריבו ממפלגת "ההתאגדות הלאומית המוזמביקית". הבחירות התקיימו עם אחוז גבוה מאוד של מצביעים, כ-85%. טענותיה של האופוזיציה לגבי אי הגינות הבחירות הובילו לעתירה לבית המשפט העליון, אשר דחה אותה בקביעה כי הבחירות היו דמוקרטיות והוגנות, ובכך הצטרף לדעתם של משקיפים וגורמים זרים במדינה. אולם הטענות הרבות בנוגע למערכות הבחירות והאשמות שונות בנוגע לשחיתות שלטונו הביאו את שיסאנו שלא להתמודד על התפקיד בבחירות שנערכו בדצמבר 2004, ובמקומו התמודד מטעם מפלגת השלטון (Frelimo) ארמנדו גבוזה אשר ניצח בהן ברוב של 63%, וכיהן עד 2015 כנשיא.

ב-17 בפברואר 2004 נבחרה שרת האוצר לואיזה דיאוגו לראשות הממשלה והפכה בכך לאישה הראשונה בתולדות המדינה בתפקיד זה.

כמו כן, במדינה פועלת הפרדת רשויות. קיימת רשות מבצעת, ממשלה בהנהגת ראש ממשלה; רשות מחוקקת בדמות ה"אספה הלאומית" המורכבת מבית אחד של 250 נציגים (שבו יש למפלגת פרלימו רוב של 160 מושבים); ורשות שופטת (בית משפט עליון) אשר שופטיו נבחרים על ידי הנשיא והאספה הלאומית.

### פרובינציות

מוזמביק מחולקת לעשר פרובינציות, ובנוסף עיר הבירה נחשבת פרובינציה בפני עצמה. הפרובינציות מחולקות ל-129 מחוזות.

Map of Mozambique with the province highlighted
1. קאבו דלגאדו
2. גאזה
3. איניימבאנה
4. מאניקה
5. מפוטו (הבירה)
6. מפוטו
7. נאמפולה
8. ניאסה
9. סופאלה
10. טטה
11. זאמבזיה

### יחסי חוץ

מוזמביק, שהייתה בשנותיה הראשונות בעלת ברית של ברית המועצות והגוש הסובייטי סבלה ממערכת יחסים בעייתית מאוד עם שכנותיה, במיוחד עם רודזיה (כיום זימבבואה) ודרום אפריקה תחת שלטון האפרטהייד. ממשלת מוזמביק נאבקה בדרום אפריקה ורודזיה, ולכן הן פעלו במשך השנים לחתור תחת הממשל במדינה ולממן את קבוצות המורדים שנלחמו נגד הממשלה במלחמת האזרחים שליוותה את שנותיה הראשונות. נפילת הגוש הסובייטי והמשטרים ברודזיה ובדרום אפריקה, יצר מצב אשר איפשר את פריחת הדמוקרטיה במדינה ושיפור היחסים עם השכנות.

הסיוע הרב שקיבלה מברית המועצות הוחלף בסוף שנות ה-80 בסיוע מערבי, בעיקר מארצות הברית. היחסים הכלכליים כיום מתקיימים בעיקר עם המערב, במיוחד פורטוגל שמשקיעים רבים בה רואים במוזמביק הזדמנות כמדינה מתפתחת. בשנות ה-90 הצטרפה המדינה לארגונים שונים, ביניהם הגוש האפריקני אשר הורכב מממשלות רוב שחור ביבשת, וגם לארגון מדינות האסלאם, כדי לרצות את האוכלוסייה המוסלמית הגדולה במדינה.

## כלכלה

בסוף שנות 1992 הייתה מוזמביק אחת המדינות העניות בעולם. בעשור שחלף מאז היא ידעה שינויים רבים. משנת 1994 ידעה המדינה התפתחות כלכלית בעקבות צעדים ממשלתיים:

* רפורמות נרחבות בכל תחומי הכלכלה: המיסים, הפחתת ההתערבות הממשלתית (בוצעה הפרטה של כ-1200 מפעלים שהיו ברשות המדינה) וליברליזציה עם עדיפות לענפים מתפתחים ובעלי פוטנציאל כגון תקשורת, חשמל ותשתיות, ותוך בחירת משקיעים זרים אסטרטגיים לעזרה בביצוע מדיניות זו.
* חיזוק הזרוע השיפוטית כאמצעי ללוחמה בשחיתות.
* חיזוק המגזר הפיננסי במדינה.
* שיפור השירות הציבורי לייעול הכלכלה.

סיום המלחמה, הדמוקרטיזציה ב-1994 וקליטת פליטי המלחמה בשנות ה-90, תרמו להתפתחות וצמיחה של כלכלת מוזמביק. הצמיחה מאז נעה בין 5-10%. לכך גם תרמה העובדה שבעקבות הרפורמות, הדמוקרטיה ובניית האמון בקרב מדינות המערב מוזמביק היא מהמדינות שנהנו עד כה משמיטת חובות מן המערב, כאשר חוב מקורי של כ-6 מיליארד דולר נשמט כמעט לגמרי, בעיקר מצדה של ארצות הברית. משקיעים רבים עדיין רואים פוטנציאל לצמיחה רבה במדינה, בגלל הפוטנציאל החקלאי הקיים במדינה - בעוד החקלאות מהווה חלק גדול מכלכלת המדינה, רק כ-15% מאדמות המדינה עובדו עד היום. שנת הבצורת שפקדה את המדינה בשנת 2000 הביאה לעיכוב קל בצמיחה, אך הודות למדיניות כלכלית נכונה הכלכלה שבה למסלולה התקין לאחר שנה.

שיפור הגרעון המסחרי והצטרפות להסכם אזור סחר חופשי אפריקאי נותנים דחיפה רצינית לכלכלה במוזמביק והיא נחשבת כיום לשוק מתעורר, אולם הישגים אלו עדיין תלויים בהתפתחויות פוליטיות שלעיתים רבות באפריקה הן פתאומיות ובלתי צפויות.

### תקשורת

עיתונות ועיתונים במדינה לא מופצים בהיקף גדול בעיקר בגלל שיעור אנאלפביתיות גדול ובשל עלות הנייר.[דרוש מקור] במדינה פועלות מספר תחנות רדיו וטלוויזיה, בעיקר ממשלתיות.
בתחילת שנות ה-80 היו ניסיונות להקים תעשיית הקולנוע ובעיקר הפקת סרטי תעודה שהיו מוקרנות לתושבי הכפרים ומעדכנים אותם על מצב המדינה. לאחר קריסת הממשל הפרו-קומוניסטי ותחילת מלחמת האזרחים תמיכה ממשלתית בהכנת סרטים אלו הופסקה. בשנת 2003 הוכן סרט Kuxa Kanema: o nascimento do cinema על פעילות זו.

## גאוגרפיה

המדינה שוכנת בדרום מזרח יבשת אפריקה. המדינה שוכנת בשפלת החוף, כאשר כמחצית משטחה נמצאת בגובה של עד 230 מ' מעל לפני הים. המחצית השנייה, המערבית היא שרשרת הרים (איניינגה) אשר מהווה את גבולה במדינות השכנות מהמערב, זימבבואה, זמביה ומלאווי. המדינה מחולקת לצפון ודרום על ידי נהר הזמבזי. אזור החוף הוא מגוון כאשר חלקו מכוסה בביצות מסביב לערים הגדולות, וחלקו מהווה אזור חוף נעים ונוח לתיירות (חולי), עם תעשיית דיג משגשגת. האקלים במדינה מתחלק בין קיץ גשום וחם, לבין חורף יבש וקר.

## דמוגרפיה

אוכלוסיית מוזמביק מונה כ-32 מיליון בני אדם. תוחלת החיים עומדת על כ-62 שנים בממוצע. שיעור הפריון עומד על 4.6 ילדים לאישה.

במשטר הקולוניאלי לא ניתנה הזדמנות חינוכית לילידים, אך עקב השפעת הממשל הדמוקרטי בחינוך, עלה אחוז יודעי הקרוא וכתוב והיום הוא עומד על 63.42%.

### הרכב אתני

במוזמביק מספר קבוצות אתניות עיקריות. כ-45% מהאוכלוסייה חיים במחוזות הצפוניים זמבזיה ונמפולה, ושבט המאקוואה מהווה רוב באזור זה. בעמק הזמזבי נמצאים שבטי הסנה והנדאו, ובדרום המדינה שבטי הצונגה ושנגאן.

### דתות

למרות השפעות מושבות הסחר המוסלמיות והמיסיונים האירופאיים, רוב האוכלוסייה נשארה אנימיסטית ופגנית.
כ-20-30% מהאוכלוסייה הם נוצרים, בעיקר פרוטסטנטים, וכ-15-20% הם מוסלמים.

#### יהדות מוזמביק

 ערך מורחב – **יהדות מוזמביק**

בתחילת המאה ה-20 היגרו מספר משפחות יהודיות ספרדיות מפורטוגל ללורנסו מרקש, בירת מוזמביק. בשנת 1911 שיבח מושלה הפורטוגזי של מוזמביק את המתיישבים היהודים כמי שתרמו תרומה משמעותית לכלכלתה. בשנת 1921, לאחר הגעת יהודים נוספים מפולין וליטא, נוסדה קהילה יהודית בלורנסו מרקש ונבנתה בה בית־כנסת. בשנת 1938 הרשו השלטונות לכ-250 משפחות יהודיות מפליטי גרמניה להיכנס למוזמביק, בתנאי שלא יעבדו אלא יתפרנסו מנדבות הקהילה. את עיקר העלות של החזקת יהודים אלו נשאו יהודי דרום אפריקה.

אחרי מלחמת העולם השנייה עברו רוב הפליטים לארצות הברית, דרום־אמריקה וארץ ישראל. בשנת 1951 חיו במוזמביק כמה עשרות משפחות יהודיות, שרבים מהם נשאו בנישואי תערובת. הפליטים מגרמניה לא קיבלו אזרחות במושבה. הילדים היהודים נשלחו לדרום אפריקה ללמוד ולהשתקע בה.

## ראו גם

* Kuxa Kanema: o nascimento do cinema

## קישורים חיצוניים

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזמביק
* מוזמביק, תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית)
* סוכנות החדשות המוזמביקית
* מישה הויכמן, מוזמביק: מפגשים בין קיאק, גלים ואנשים, באתר ynet, 23 באוגוסט 2011
* רונית הרשקוביץ, ‏הסודות של מוזמביק - רגע לפני שכולם יגלו אותה, באתר GoTravel
* מוזמביק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מוזמביק, דף שער בספרייה הלאומית

## הערות שוליים